ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"25" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/939/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області П.Д. Пригуза, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія", м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прометеус Енерджі" (Prometheus Energy s.r.o.), Словацька Республіка, м. Братислава,

про стягнення 72 373,50 євро,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прометеус Енерджі" (Prometheus Energy s.r.o.), у якому висунув дві позовні вимоги:

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прометеус Енерджі" компенсацію за шкоду у розмірі вартості недопоставленої кількості природного газу, що складає 40 500,00 євро;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прометеус Енерджі" неустойку та штраф, що разом складає 31 873,50 євро.

Згідно позовної заяви позивач покликається на невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Рамковою угодою № 20012020/GZPUA від 20.01.2020 (Рамкова угода) щодо поставки (продажу та купівлі) природного газу та договором №9 від 03.07.2020 (індивідуальний контракт №9).

В обґрунтування звернення з даним позовом до Господарського суду Закарпатської області позивачем вказано, що останній вважає, що арбітражне застереження, яке визначене в пунктах 17.2., 17.4. Рамкової угоди є таким, що неможливо виконати, оскільки вони, на думку позивача, мають суперечливі положення, що унеможливлюють точно визначити місце та процедуру проведення арбітражу.

Розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія", суд встановив таке.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно приписів ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України "Про міжнародне приватне право".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" цей Закон застосовується, зокрема, щодо визначення підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Приписами ст. 75 та ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачені випадки підсудності справ з іноземним елементом судам України.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону (ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено підстави визначення підсудності справ судам України.

Так, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не зазначено та не обґрунтовано своїх вимог з посиланням на норми права, наведені у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право". Суд також не вбачає їх наявності.

Навпаки, згідно Рамкової угоди № 20012020/GZPUA від 20.01.2020 визначено волевиявлення сторін договору, що державні суди України не можуть розглядати спори, що ґрунтуються на цьому договорі.

З приписів ст. ст. 76, 77 Закону України "Про міжнародне приватне право", суд не вбачає підстав ані виключної підсудності справи, ані таких, що можуть вплинути на прийняття справи до провадження господарським судом України.

У даному випадку (як про це зазначає позивач) спір виник внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо поставки товару, але не з тих підстав, що визначені законом для встановлення підсудності.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором визнається домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, судом досліджено умови укладеної Рамкової угоди № 20012020/GZPUA від 20.01.2020 щодо продажу та купівлі природного газу та встановлено, що у п. 17.2. сторони домовилися усі спори, що виникають у наслідок або у зв`язку з цією угодою повинні вирішуватися відповідно до Правил примирення та арбітражу Міжнародної торгової палати. За пунктом 17.4. сторони погодили, що всі суперечки і/або розбіжності які можуть виникнути згідно даного Контракту, підлягають розгляду і остаточного вирішення в Суді з арбітражу та медіації Швейцарських торгових палат. Сторони погоджуються, що арбітри не мають повноваження присуджувати штрафні або каральні збитки будь - якого виду за жодних обставин. А згідно п. 17.5. встановлено, що висновок суду є обов`язковим і остаточним для обох сторін.

Таким чином, виходячи з положень ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" та враховуючи, що за вказаною угодою, було визначено, що вирішення спорів за нею відбувається в Суді з арбітражу та медіації Швейцарських торгових палат, суд дійшов висновку, що ця позовна заява не підлягає розгляду в Господарському суді Закарпатської області.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, Господарський суд Закарпатської області, в розумінні норми статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, не є тим судом, який встановлений законом для розгляду цього спору, оскільки сторони передбачили своєю угодою непідсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє у відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прометеус Енерджі"(Prometheus Energy s.r.o.) про стягнення 72 373,50 євро.

Керуючись статтями 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прометеус Енерджі"(Prometheus Energy s.r.o.) про стягнення 72 373,50 євро.

Ухвала набирає законної сили 25.11.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя П.Д. Пригуза