ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/1905/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у попередньому засіданні

заяви 1) Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м. Київ

2) Акціонерного товариства «Ідея Банк», м. Львів

про визнання грошових вимог у справі

про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Учасники справи у попереднє засідання не з`явились

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі - суд) від 30.08.2021 відкрито провадження у справі №911/1905/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , боржниця); введено процедуру реструктуризації боргів строком на 120 днів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс); призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво №1732 від 11.11.2015); призначено попереднє засідання на 25.10.2021; постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника та вирішено інші процесуальні питання у справі.

У свою чергу, за змістом ч. 6 ст. 119 Кодексу офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, абз. 1 ч. 9 ст. 39 Кодексу встановлено, що з метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, на офіційному веб-порталі судової влади України не пізніше наступного дня з дня постановлення ухвали суду про відкриття провадження у справі господарський суд оприлюднює повідомлення про відкриття провадження у справі боржника (офіційне оприлюднення).

На виконання зазначеного положення, 30.08.2021 суд, за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», здійснив офіційне оприлюднення відповідного оголошення, номер публікації якого 67107.

Таким чином, граничною датою пред`явлення грошових вимог є 29.09.2021 (включно).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, зокрема, ст.45 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, у порядку ст. 122 Кодексу засобами поштового зв`язку до суду звернулись:

1) 14.09.2021 Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк», заявник-1) із заявою №25-1-01/837 від 13.09.2021 (вх. №21545/21 від 15.09.2021) про визнання грошових вимог до боржниці у розмірі 94 446,51грн - кредитна заборгованість та 4 540,00грн судових витрат;

2) 23.09.2021 Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк», заявник-2) із заявою від 08.09.2021 (вх. №22443/21 від 27.09.2021) про визнання грошових вимог до боржниці у розмірі 170 350,00грн - кредитна заборгованість та 4 540,00грн судових витрат.

Отже, заявниками дотримано строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу.

Ухвалами суду від 17.09.2021 та 27.09.2021 відповідно заяви АТ «Укрсиббанк» та АТ «Ідея Банк» прийняті та призначені до розгляду у попередньому засіданні 25.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

На підставі ст. 216 ГПК України у попередньому засіданні оголошувалась перерва до 08.11.2021, про що судом постановлено відповідну протокольну ухвалу від 25.10.2021 (протокол судового засідання від 25.10.2021).

08.11.2021 у попереднє засідання боржниця, керуючий реструктуризацією та представник АТ «Ідея Банк» не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце засідання були проінформовані належним чином та своєчасно. Водночас, явка зазначених осіб обов`язковою не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України суд визнав за можливе розглянути відповідні заяви без участі учасників справи та представника заявника-2.

Водночас, у попереднє засідання також не з`явився представник АТ «Укрсиббанк», проте, через канцелярію суду подав клопотання №25-5/б/н від 05.11.2021 (вх. №25738/21) про проведення відповідного засідання без участі заявника-1, яке суд на підставі ст. 42 ГПК України вважає за можливе задовольнити.

Відповідно до ст. 113 Кодексу провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18).

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст.ст.76-79 ГПК України повинні бути:

належними - на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

допустимими - підтверджують обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

достовірними - створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

вірогідними - наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, розглянувши письмові заяви з вимогами до боржниці, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

1. АТ «Укрсиббанк» (ідентифікаційний код 09807750) у своїй заяві №25-1-01/837 від 13.09.2021 (вх. №21545/21 від 15.09.2021) просить суд визнати грошові вимоги останнього у розмірі 94 446,51грн, з яких: 70 483,65грн - заборгованість за кредитом; 23 149,12грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 813,74грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін. Підставою для звернення із відповідною заявою є неналежне виконання боржницею зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення у ОСОБА_1 відповідної суми заборгованості.

На виконання положень ч. 5 ст. 45, ст. 113 Кодексу, керуючим реструктуризацією та боржницею розглянуто вищевказану заяву та визнано грошові вимоги заявника-1 у розмірі 94 446,51грн (т. 4 а.с. 50-51, 58-59).

1.1. Так, 15.10.2019 між АТ «Укрсиббанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_2 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил (т. 4 а.с. 21-23).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 Договору, зокрема, сума кредиту за Договором становить 80 260,00грн, з яких: 80 000,00грн на споживчі цілі; 260,00грн - на оплату страхового платежу.

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка платежів, що викладений у додатку №1 до договору, але в будь-якому кредит повинен бути повернений не пізніше 15.10.2023 (п. 3.5 Договору).

У п.п. 3.6, 3.7 Договору сторони, зокрема, погодили, що розмір ануїтетного платежу становить 4 896,00грн, який повинен сплачуватись щомісячно до 15 числа (включно) кожного місяця.

Процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 68% річних (п. 3.8 Договору).

За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 75% річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості (п. 3.9 Договору).

Згідно п. 5.5 Договору, останній діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов Договору банком перераховано позичальнику кошти у розмірі 80 260,00грн від 15.10.2019, що підтверджується відповідною банківською випискою по рахунку (т. 4 а.с. 30).

У свою чергу, як зазначає АТ «Укрсиббанк» у своїй заяві та зазначене не заперечується боржницею, останньою повернуті кредитні кошти банку у загальному розмірі 9 776,35грн. Залишок становить 70 483,65грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . Договір за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються загальний розмір наданого кредиту, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Як встановлено судом, сторонами у відповідному Договорі погоджено загальні витрати за кредитом у розмірі 80 260,00грн, а також порядок повернення кредиту, а саме: до 15 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 4 896,00грн.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрсиббанк» 15.10.2019 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав боржниці кредитні кошти у розмірі 80 260,00грн, що підтверджується відповідною банківською випискою.

У той час, ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитних коштів виконала лише частково, а саме, здійснила погашення кредиту на загальну суму 9 776,35грн, чим допустила порушення строків погоджених сторонами у відповідному договорі.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Ураховуючи те, що боржниця допустила прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у заявника-1 наявне право вимагати дострокового повернення частини кредитних коштів, що залишилася.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконала лише частково та повернула кредитні кошти (тіло кредиту) у загальному розмірі 9 776,35грн, а отже у останньої наявна сума заборгованості перед АТ «Укрсиббанк» у розмірі 70 483,65грн (80 260-9 776,35=70 483,65грн).

1.2. Разом із цим, заявник-1 просить визнати кредиторські вимоги у розмірі 23 149,12грн - 68% річних за користування кредитом за період з 15.12.2019 по 16.08.2021 та у розмірі 813,74грн - 68% річних за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін за період з 16.10.2020 по 14.08.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів.

Як зазначалось вище, у відповідному Договорі сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом - 68% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, до 15 числа кожного місяця з дати надання кредиту.

Водночас, згідно п. 3.9 Договору за користування кредитними коштами понад обумовлений у договорі строк процентна ставка встановлюється у розмірі 75% річних.

Отже, АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 обумовлені процентні ставки, які обрахуються при належному виконанні боржницею умов Договору, та у разі допущення прострочення виконання відповідного зобов`язання.

У свою чергу, суд зазначає, що вказані проценти є звичайною платою за користування грошима при тих чи інших обставинах.

Таким чином, посилання заявника-1 на положення ст. 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, в частині здійснення розрахунку процентів на суму 813,74грн є помилковим.

Так, перевіривши наданий АТ «Укрсиббанк» розрахунок процентів за користування кредитними коштами (т. 4 а.с. 27-28) у розмірі 23 149,12грн, суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

Щодо нарахованих відсотків за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін за період з 16.10.2020 по 14.08.2021, то судом береться до уваги постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами і доповненнями), якою з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України з 12.03.2020 по 31.12.2021 установлено карантин та п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким, зокрема заборонено збільшення процентної ставки за користування кредитом, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину.

Так, перевіривши наданий АТ «Укрсиббанк» розрахунок процентів у відповідний період (т. 4 а.с. 28) у розмірі 813,74грн, суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

2. АТ «Ідея Банк» (ідентифікаційний код 19390819) у своїй заяві б/н від 08.09.2021 (вх. №22443/21 від 27.09.2021) просить суд визнати грошові вимоги останнього у розмірі 170 350,00грн, з яких: за угодою про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування від 09.02.2021 - 35 087,28грн кредитна заборгованість та 12 309,68грн заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; за договором кредиту та страхування від 12.03.2021 - 100 000,00грн кредитна заборгованість, 5 125,24грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, 17 917,80грн - плата за обслуговування кредиту. Підставою для звернення із заявою зазначає неналежне виконання боржницею своїх зобов`язань в частині вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення у ОСОБА_1 відповідної суми заборгованості.

На виконання положень ч. 5 ст. 45, ст. 113 Кодексу, керуючим реструктуризацією та боржницею розглянуто вищевказану заяву та визнано грошові вимоги заявника-2 у повному обсязі (т. 2 а.с. 51-52, 59-60).

2.1. Так, 09.02.2021 між АТ «Ідея Банк» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування №С-612-0 (далі - Угода), відповідно до п. 1 якої банк відкриває в рамках банківського продукту Card Balance Blue ID INS Cross поточний рахунок IBAN НОМЕР_3 операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу MasterCard, що буде випущена в рамках цієї Угоди (т. 3 а.с. 62).

Відповідно до п. 3 Угоди, зокрема, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання Угоди становить 35 000,00грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,0% річних.

На виконання умов Угоди банком встановлено кредитний ліміт у відповідному розмірі, що підтверджується банківською випискою по рахунку № НОМЕР_3 за період з 09.02.2021 по 08.09.2021. Водночас, із змісту вказаної банківською виписки вбачається, що клієнтом використані кредитні кошти у розмірі 82 687,28грн, повернуто банку 47 600,00грн. Залишок становить 35 687,28грн (т. 3 а.с.20-23).

Як зазначалось вище, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639 ЦК України).

Судом встановлено, що укладена між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . Угода за своєю правовою природою є договором банківського рахунку, яка недійсною у судовому порядку не визнавалась, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, є обов`язковою для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам, зокрема, поточні рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Ідея Банк» виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надавав боржниці у користування кредитні кошти у відповідному розмірі. Водночас, ОСОБА_1 своє зустрічне зобов`язання з повернення кредитних коштів виконала лише частково, у зв`язку з чим у останньої виникла відповідна заборгованість.

Ураховуючи зазначене та те, що боржниця взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконала лише частково, суд дійшов висновку, що у заявника-2 наявне право вимагати повернення частини кредитних коштів, що залишилася, а саме, у розмірі 35 687,28грн.

2.2. Разом з цим, АТ «Ідея банк» у своїй заяві просить суд визнати грошові вимоги до боржниці у розмірі 12 309,68грн заборгованість за процентами. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як зазначалось вище, сторонами в Угоді погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами, а саме - 24,0% річних.

У свою чергу, як вбачається із змісту наданого заявником-2 розрахунку процентів, нарахування здійснюється у період з 09.02.2021 по 29.08.2021.

Так, у своїй заяві АТ «Ідея Банк», в обґрунтування грошових вимог у частині строку повернення відсотків посилається на публічну пропозицію заявника-2 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - пропозиція), що розмішені в мережі Інтернет на сайті www.idea.bank.ua, та яка долучена до матеріалів його заяви (т. 3 а.с. 8-18).

Проте, заявником-2 не надано до суду доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, того, що саме цю пропозицію розуміла боржниця, ознайомилася і погодилась із нею, підписуючи Угоду. При цьому, роздруківка із сайту АТ «Ідея-Банк» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови.

Крім того, за змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом з цим, суд зазначає, що визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 916/2755/18, від 24.11.2020 у справі №910/9908/19).

Проаналізувавши зазначене, суд вважає, що та пропозиція, яка була надана АТ «Ідея Банк», та яка не містить підпису боржниці, не можна розцінювати як частину відповідного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Угоди, а відтак, вказана пропозиція судом до уваги не приймається.

Водночас, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 Кодексу з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Так, ухвалою суду від 30.08.2021, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а отже, з даного моменту строк виконання боржницею зобов`язань перед АТ «Ідея Банк» є таким, що настав.

З огляду на зазначене та перевіривши наданий заявником-2 розрахунок процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 309,68грн (т. 3 а.с. 63-66), суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

2.3. Крім того, 12.03.2021 між АТ «Ідея Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредиту та страхування №Е07.00612.007725360 (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1 якого банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальнику отримує його на наступних умовах: сума кредиту - 100 000,00грн; процентна ставка - 10,99% - змінювана (т. 3 а.с. 25-27).

Відповідно до п. 4 паспорту споживчого кредиту, який є додатком до Кредитного договору, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить - 2,69% середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п. 5 починаючи з 0% в перший місяць із зменшенням щомісячно на 3,236% до 2,1363%.

Згідно п. 1.6 Кредитного договору дата повернення кредиту 12.03.2022.

У п. 5 паспорта споживчого кредиту відображено графік повернення кредиту, а саме до 18 числа кожного місяця наступного за місяцем видачі кредитних коштів.

На виконання умов Кредитного договору банком видано позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000,00грн, що підтверджується меморіальним ордером №4670935 від 12.03.2021 (т. 3 а.с. 28).

Як зазначає АТ «Ідея Банк» у своїй заяві та зазначене не спростовано боржницею, останньою не повернуто вчасно кредитні кошти у відповідному розмірі, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 наявна перед заявником-2 заборгованість у сумі 100 000,00грн.

Як неодноразово вказувалось вище, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 . Кредитний договір за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

Так, відповідно до положень до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються загальний розмір наданого кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Як встановлено судом, сторонами у Кредитному договорі погоджено загальний розмір кредиту, а саме, 100 000,00грн, а також порядок його повернення - до 18 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 11 535,00грн.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Ідея Банк» 12.03.2021 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав боржниці кредитні кошти у відповідному розмірі, що підтверджується відповідним меморіальним ордером.

Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Як зазначає заявник-2 у своїй заяві та вказане не заперечується ОСОБА_1 , остання свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала, чим допустила порушення строків погоджених сторонами у відповідному договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, із змісту Кредитного договору вбачається, що боржниця зобов`язана повертати кредитні кошти частинами з 18.04.2021 по 12.03.2022.

Водночас, зважаючи на положення п. 6 ч. 1 ст. 120 Кодексу та ухвалу суду від 30.08.2021 суд дійшов висновку, що з 30.08.2021 строк виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед АТ «Ідея Банк» є таким, що настав.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів вчасно не виконала, суд дійшов висновку про наявність у боржниці заборгованості у розмірі 100 000,00грн, що у свою чергу, свідчить про наявність правових підстав для визнання кредиторських вимог у вказаному розмірі.

2.3.1. Разом із цим, заявник-2 просить визнати кредиторські вимоги у розмірі 5 125,24грн - відсотки за користування кредитом за період з 12.03.2021 по 29.08.2021.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів.

Як зазначалось вище, у відповідному договорі сторони погодили розмір процентної ставки за користуванням кредиту - 10,99% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, до 18 числа кожного місяця з дати надання кредиту.

Так, перевіривши наданий АТ «Укрсиббанк» розрахунок процентів за користування кредитними коштами у розмірі 5 125,24грн (т. 3 а.с. 67), суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

2.3.2. Крім того, заявник-2 просить визнати кредиторські вимоги у розмірі 17 917,80грн - плата за обслуговування кредиту за період з 12.03.2021 по 29.08.2021.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Так, у п. 4 паспорта споживчого кредиту, який є додатком до Кредитного договору, установлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, а саме, починаючи з 0% в перший місяць із зменшенням щомісячно на 3,236% до 2,1363%

Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий АТ «Ідея Банк» розрахунок плати за обслуговування кредиту у розмірі 17 917,80грн (т. 3 а.с. 67), суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

3. Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Ураховуючи те, що вимоги АТ «Укрсиббанк» та АТ «Ідея банк» визнані судом, то витрати на оплату судового збору заявниками -1, -2, підлягають включенню до витрат пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність боржниці.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 123 Кодексу протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 234-235 ГПК України, ст.ст. 47, 113, 122 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» №25-1-01/837 від 13.09.2021 (вх. №21545/21 від 15.09.2021) про визнання грошових вимог - задовольнити.

Визнати вимоги Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 у розмірі 94 446,51грн - основне зобов`язання.

2. Заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» б/н від 08.09.2021 (вх. №22443/21 від 27.09.2021) про визнання грошових вимог - задовольнити.

Визнати вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 у розмірі 170 350,00грн - основне зобов`язання.

3. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі №911/1905/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору: Акціонерного товариства «Укрсиббанк» у розмірі 4 540,00грн та Акціонерного товариства «Ідея Банк» у розмірі 4 540,00грн.

4. Вимоги кредиторів, заявлені після спливу строку, встановлено ч.1 ст.45 Кодексу, розглядаються судом у порядку черговості їх отримання та задовольняються в порядку черговості, встановленої ст. 133 Кодексу.

5. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали.

6. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати суду до 01.12.2021 (включно): реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів.

7. Призначити судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 06.12.2021 на 11:30 год. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 108/16, у залі судових засідань № 6.

8. Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 25.11.2021 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів до Північного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 25.11.2021.