РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/14936/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт"- Державного підприємства "Укроборонсервіс" (02093, м.Київ, вул.Россошанська 3а, код 21552117)

до Акціонерного товариства "Київський завод" "Радар" (03150, м.Київ, вул.Предславинська 35, код 14307274)

про стягнення 852 276,35 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс" звернулось із позовом до Акціонерного товариства "Київський завод" "Радар" про стягнення 750 000,00 грн основного боргу - неповерненої фінансової допомоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 63-29012-24/20 від 06.05.2020, 11269,50 грн інфляційних втрат, 6349,32 грн 3% річних, 32 157,53 грн пені, 52 500,00 грн штрафу.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.09.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк учасникам справи для реалізації процесуальних прав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено належне повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 20.09.2021 позивач отримав поштовим відправленням № 211 - 11.10.2021, відповідач - 12.10.2021 (поштове відправлення № 203).

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, жодних клопотань до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.05.2020 між Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державним підприємством «Укроборонсервіс» (підприємство за договором, позивач) та Акціонерним товариством «Київський завод «Радар» (АТ «Київський завод «Радар», відповідач) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 63-29012-24/20, в порядку та на умовах якого позивач надає відповідачу поворотну фінансову допомогу в розмірі та у порядку, встановленому розділами 2 та 3 цього договору, а відповідач - повернути позивачу допомогу у розмірі, в терміни та порядку, встановленому у розділах 2 та 4 цього Договору.

Згідно умов п. 2.1-2.2 договору передбачено, що розмір допомоги становить 750 000,00 грн. Сплата АТ «Київський завод «Радар» відсотків підприємству за користування допомогою не передбачена.

Відповідно до п.4.1 договору визначено, що надана допомога підлягає поверненню в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідачем відповідних коштів на поточний рахунок позивача, зазначений в п. 7.1 цього договору, до 31.12.2020 року.

Днем повернення допомоги вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства (п.4.2 договору).

При цьому, повернення допомоги АТ «Київський завод «Радар» підприємству може здійснюватись частками або однією сумою (п.4.3).

Пунктом 6.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та надання підприємством допомоги АТ «Київський завод «Радар» і діє до повного виконання АТ «Київський завод «Радар» своїх зобов`язань за цим договором.

Матеріалами справи встановлено, що 13.05.2020 на виконання умов договірних відносин позивач перерахував на рахунок відповідача за платіжним дорученням № 2529 від 13.05.2020 грошові кошти в якості поворотної фінансової допомоги у розмірі 750 000,00 грн.

30.12.202 сторонами внесено зміни до п.4.1 договору шляхом укладення додаткової угоди №1/236/1-29012-24/20 до договору, відповідно до умов якої, встановлено строк повернення фінансової допомоги - до 30.04.2021.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по договору, позивач листом №29/1.10.2-1806 від 24.05.2021 року звернувся до відповідача із вимогою про повернення отриманої поворотної допомоги у сумі 750 000,00 грн у найкоротший строк.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 491 від 03.06.2021 просив перенести строк повернення допомоги до 30.09.2021 та підписання відповідної додаткової угоди.

09.07.2021 позивач звернувся до відповідача претензією № 29/1.10-2358 про повернення коштів та сплати штрафних санкцій, всього у сумі 837 770,54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманої фінансової допомоги не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 750 000,00 грн, за прострочення виконання договору позивачем нараховано до стягнення з відповідача 11269,50 грн інфляційних втрат, 6349,32 грн 3% річних, 32 157,53 грн пені, 52 500,00 грн штрафу.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, судом встановлено наступне.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору договір про надання поворотної фінансової допомоги № 63-29012-24/20 від 06.05.2020 з урахуванням додаткової угоди № 1-236/1-29012-24/20 від 30.12.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позивачем долученим до позову платіжним документом доведено факт перерахування на користь відповідача заявленої до стягнення суми 750 000,00 грн поворотної фінансової допомоги по договору № 63-29012-24/20 від 06.05.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В розумінні п. 4.1 договору, строк повернення відповідачем позики за спірними договірними відносинами є таким, що настав 30.04.2021.

Доказів повернення відповідачем грошових коштів у сумі 750 000,00 грн отриманої поворотної фінансової допомоги, у т.ч. у визначені строки, та на вимогу позивача, а також станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 750 000,00 грн неповерненої фінансової допомоги у судовому порядку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у випадку, якщо буде мати місце порушення термінів повернення коштів, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно повернених коштів за кожний день прострочки, а за прострочення зобов`язання понад 30 календарних днів, відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми несвоєчасно повернених коштів.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення коштів у період з 01.05.2021 по 11.08.2021 позивачем заявлено до стягнення 32 157,53 грн пені та 52 500,00грн штрафу, а також 11 269,50 грн інфляційних втрат, 6349,32 грн 3% річних, що є обґрунтованим та арифметично вірним.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, відсутність обов`язку здійснити повернення отриманої суми поворотної фінансової допомоги не довів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київський завод" "Радар" (03150, м.Київ, вул.Предславинська 35, код 14307274) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт"- Державного підприємства "Укроборонсервіс" (02093, м.Київ, вул.Россошанська 3а, код 21552117) 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) 00 коп основного боргу, 11 269 (одинадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 50 коп інфляційних втрат, 6349 (шість тисяч триста сорок дев`ять) грн. 32 коп 3% річних, 32 157 (тридцять дві тисячі сто п`ятдесят сім) грн. 53 коп пені, 52 500 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп штрафу та судовий збір у розмірі 12 754 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 15 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак