ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/723/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/723/21

за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агророст», м. Канів Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМАШОНС», м. Мукачево про стягнення суми 16.249,89 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 16 249,89 грн., у тому числі 12 546,89 грн. заборгованості по сплаті орендних платежів за Договором суборенди нерухомого майна №32363 від 01.09.2020 р., 1 419,60 грн. відшкодування по електроенергії, 1 228,90 грн. інфляційних втрат, 287,49 грн. - 3% річних та 767,01 грн. - пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по Договору, в частині проведення своєчасної оплати, чим порушено умови укладеного Договору та вимоги статей 525, 526, 610, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/723/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.09.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 09.09.2021 була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повернута до суду 23.10.2021, з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Верховний Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОРОСТ» (далі - Орендар, Позивач) та ТОВ «Укрековторсервіс», яке у подальшому, змінило найменування юридичної особи на ТОВ «Томашонс» (далі - Суборендар, Відповідач) 01 вересня 2020 року було укладено договір суборенди нерухомого майна №32363 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендар передає, а Суборендар приймає у тимчасове платне користування на умовах цього Договору нерухоме майно (надалі по тексту - також Майно, Об`єкт оренди), що розташоване за адресою: Черкаська обл., м. Корсунь Шевченківський, вул. Мудрого, 343, а саме: - Цегляне складське приміщення (3) загальною площею 868,2 кв.м.

Майно знаходиться в користуванні Орендаря у відповідності до Договору оренди майна №Х010416 від 01.04.2016р., укладеного між Орендарем та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору, орендна плата за поточний місяць користування Майном сплачується Суборендарем щомісячно, в безготівковій формі, на поточний рахунок Орендаря до 10 числа поточного місяця.

Орендна плата за один місяць користування Майном (п. 1.2 Договору) становить: 13 891,20 грн. (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 20 копійок), в т.ч. ПДВ. Зазначена сума не включає оплату комунальних та інших послуг, які відшкодовуються Суборендарем окремо. Щомісячна плата за орендоване майно встановлюється із розрахунку: 16,00 грн./м2 в т.ч. ПДВ 20% (п. 3.2 Договору).

Орендна плата сплачується Суборендарем, починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі при поверненні об`єкта суборенди (п. 3.4 Договору).

Пунктом 3.5 Договору, передбачено, що у випадку, якщо строк суборенди буде складати менше ніж календарний місяць, орендна плата сплачується пропорційно кількості календарних днів оренди, виходячи з розміру, встановленого в п.3.2 Договору.

Відповідно до п.6 Додаткового договору від 01.09.2020р. (Додаток №1 до Договору), оплата за послуги, зазначені у п. 1-5, проводяться Суборендарем щомісячно на протязі п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку від орендаря

28.10.2020р. Орендарем було виставлено рахунок на оплату №121 на суму 1419,60 грн. - відшкодування витрат на електроенергію. Проте, зазначений рахунок суборендарем сплачено не було.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 28.10.2020р., за взаємною згодою Сторін дія договору суборенди нерухомого майна №32363 від 01.09.2020р. було достроково припинено.

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи відповідач в порушення умов договору не дотримався своїх зобов`язань в частині сплати орендних платежів. Внаслідок чого у ТОВ «Томашонс» виникла заборгованість перед Товариством 13 966,49 грн. з яких 12 546,89 грн. - орендна плата за останній місяць оренди та 1419,60 грн. - відшкодування електроенергії (згідно рахунку №121 від 28.10.2020р.), яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Відповідно до п. 5.3 Договору, у випадку порушення строків здійснення орендної оплати по цьому Договору, а також додаткових послуг, суборендар зобов`язаний сплатити Орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення оплати. Пеня розраховується від несплаченої в строк суми.

З огляду на порушення відповідачем умов договору, позивачем у відповідності до умов договору та ст. 625 ЦК України заявлено також позовні вимоги про стягнення суми 1 228,90 грн. інфляційних втрат, 287,49 грн. - 3% річних та 767,01 грн. - пені.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 21.07.2021р. на адресу Відповідача було направлено претензію з вимогою про оплату суми 13 966,49 грн. яка отримана ним 10.08.2021р. Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало приводом звернення до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору від 01.09.2020 р, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором суборенди майна.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.2, 3 ст.774 Цивільного кодексу України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. і ст. 631 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦКУ несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.1 Договору, орендна плата за поточний місяць користування Майном сплачується Суборендарем щомісячно, в безготівковій формі, на поточний рахунок Орендаря до 10 числа поточного місяця.

Орендна плата сплачується Суборендарем, починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі при поверненні об`єкта суборенди (п. 3.4 Договору).

Пунктом 3.5 Договору, передбачено, що у випадку, якщо строк суборенди буде складати менше ніж календарний місяць, орендна плата сплачується пропорційно кількості календарних днів оренди, виходячи з розміру, встановленого в п.3.2 Договору.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи умови Договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в суборенду, прийняття відповідачем та користування ним об`єктом за Договором, відповідачем вказані обставини передбаченим законодавством способом не спростовано та не заперечене.

З огляду на, що суд здійснивши перевірку нарахування орендної плати у відповідності до п. 3.5 Договору, в розмірі 12 546,89 грн. прийшов до висновку про задоволення цієї позовної вимоги в повному обсязі.

Орендна плата за один місяць користування Майном (п. 1.2 Договору) становить: 13 891,20 грн. (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 20 копійок), в т.ч. ПДВ. Зазначена сума не включає оплату комунальних та інших послуг, які відшкодовуються Суборендарем окремо. Щомісячна плата за орендоване майно встановлюється із розрахунку: 16,00 грн./м2 в т.ч. ПДВ 20% (п. 3.2 Договору).

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи позивачем у відповідності до п.3.2 Договору виставлено рахунок на оплату №121 на суму 1 419,60 грн. відшкодування витрат на електроенергію, який відповідачем в порушення умов договору оплачений не був.

У зв`язку з чим позовна вимога про стягнення заборгованості у сумі 1 419,60 грн. відшкодування витрат на електроенергію підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на порушення відповідачем умов договору, позивачем у відповідності до умов договору та ст. 625 ЦК України заявлено також позовні вимоги про стягнення суми 1 228,90 грн. інфляційних втрат, 287,49 грн. - 3% річних та 767,01 грн. - пені.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 5.3 Договору, у випадку порушення строків здійснення орендної оплати по цьому Договору, а також додаткових послуг, суборендар зобов`язаний сплатити Орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення оплати. Пеня розраховується від несплаченої в строк суми.

Суд здійснивши перевірку розрахунку суми 767,01 грн. пені дійшов висновку, що такий нарахований вірно, а відтак позовна вимога про стягнення суми 767,01 грн. пені є правомірною та підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд, перевіривши правильність нарахування заявлених до стягнення сум 3% річних у розмірі 287,49 грн. та інфляційних втрат 1 228,90 грн. встановив, що такі нараховані вірно та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОМАШОНС» (89600, Закарпатська обл., місто Мукачево, вул. Ужгородська, будинок 165Д, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОРОСТ» (19001, Черкаська обл., місто Канів, вулиця Гетьмана Михайла Дорошенка, будинок 1, код ) суму 16 249,89 грн. (шістнадцять тисяч двісті сорок дев`ять гривень 89 коп.) в.т.ч. 13 966,49 грн. основного боргу, суму 767,01 грн. пені 287,49 грн. трьох відсотків річних та 1 228,90 втрат від інфляції, а також суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 26.11.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі