ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/4610/15 (905/1011/21)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація», м. Маріуполь Донецької області

про стягнення грошових коштів

у межах справи №911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870)

У засіданні суду брали участь:

представник позивача: Майорова Н.О. (виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, посвідчення №513 дійсне до 31.12.2021);

представник відповідача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 01.06.2021 до Господарського суду Донецької області звернулось Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «РЕМ», позивач) із позовною заявою №Д1-03/101 від 26.05.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація» (далі ТОВ «Техіновація», відповідач) про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 15 661 435,81грн, з яких: 9 631 125,89грн за спожиту активну електричну енергію, 1 367 479,65грн 3% річних, 4 662 830,27грн інфляційні втрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 234 921,54грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11, 259, 525-526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов відповідного договору в частині оплати спожитої від позивача електричної енергії.

08.11.2021 під час судового засідання представник ДП «РЕМ» у вступному слові учасників справи підтримав свою позовну заяву та просив суд її задовольнити з підстав викладених ній.

1.2.Відповідач правом, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

08.11.2021 представник ТОВ «Техіновація» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання був проінформований належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 130). Ураховуючи те, що явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, зважаючи на положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути позовну заяву без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

2. Процесуальні дії суду

2.1. У провадженні Господарського суду Київської області (далі суд) перебуває справа №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» на стадії судової процедури розпорядження майном боржника.

2.2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.06.2021 на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс) вирішено передати справу №905/1011/21 за підсудністю до Господарського суду Київської області для розгляду в межах справи про банкрутство ДП «РЕМ».

09.07.2021 судом отримано вищевказану справу, що підтверджується вхідним штампом №2033/21 від 09.07.2021, та відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.07.2021 її передано до розгляду судді Янюк О.С., яка ухвалою від 13.07.2021 залишила відповідний позов без руху та надала позивачу час для усунення недоліків.

2.3. Ухвалою суду від 29.07.2021, після усунення ДП «РЕМ» недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду у межах провадження у справі №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» та призначено у справі підготовче засідання на 26.08.2021.

На підставі ст. 183 ГПК України у підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 20.09.2021, про що судом постановлено відповідну протокольну ухвалу від 26.08.2021.

2.4. За результатами підготовчого засідання 20.09.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.11.2021 (ухвала суду від 20.09.2021).

2.5. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 08.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

17.03.2008 між ДП «РЕМ» (постачальник) та ТОВ «Техіновація» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №03-53 із відповідними доповненнями (далі Договір), згідно з п. 1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами (т. 1 а.с. 20-28).

Відповідно до пп. 2.2.3 п. 2.2 Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку 22 «Порядок розрахунків» та додатку №3 «Зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків», зокрема, остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоду електроенергію споживач здійснює самостійно на підставі наданих постачальником актів прийому-передачі, у 3-х денний термін з дня отримання, згідно банківських реквізитів, вказаних постачальником в актах прийому-передачі.

У п. 9.5 Договору сторони домовились, що останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 17.03.2013. Договір уважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання умов Договору, між постачальником та споживачем підписано без зауважень та скріплено печатками акти прийому-передачі активної електроенергії (т. 1 а.с. 33-47), а саме: №06395 від 31.12.2015 на суму 415 018,36грн (за грудень 2015 року); №00655 від 31.01.2016 на суму 603 475,08грн (за січень 2016 року); №00776 від 29.02.2016 на суму 593 093,90грн (за лютий 2016 року); №01256 від 31.03.2016 на суму 642 696,19грн (за березень 2016 року); №01704 від 30.04.2016 на суму 591 079,32грн (за квітень 2016 року); №02051 від 31.05.2016 на суму 671 684,04грн (за травень 2016 року); №02474 від 30.06.2016 на суму 670 158,55грн (за червень 2016 року); №02637 від 31.07.2016 на суму 675 542,76грн (за липень 2016 року); №03025 від 31.08.2016 на суму 718 830,60грн (за серпень 2016 року); №02173 від 01.09.2016 на суму 1 061 411,10грн (за вересень 2016 року); №03794 від 31.10.2016 на суму 852 292,94грн (за жовтень 2016 року); №04243 від 30.11.2016 на суму 853 298,03грн (за листопад 2016 року); №04707 від 31.12.2016 на суму 892 007,23грн (за грудень 2016 року); №00335 від 31.01.2017 на суму 660 266,14грн (за січень 2017 року); №00745 від 28.02.2017 на суму 645 276,02грн (за лютий 2017 року). Усього 10 546 130,26грн.

У подальшому, ДП «РЕМ» неодноразово звертався до ТОВ «Техіновація» із претензіями про сплату наявної у нього заборгованості у відповідному розмірі (№6 від 18.03.2019, №28 від 13.12.2019, №35 від 10.11.2020, №16 від 03.06.2020, №8 від 11.03.2021; т. 1 а.с. 49, 55, 59, 61, 63).

Указані претензії отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 54, 60, 62, 64), однак, залишені ТОВ «Техіновація» без належного реагування.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не здійснив оплату поставленої позивачем електричної енергії, ДП «РЕМ» у тому числі здійснило відповідні нарахування ТОВ «Техіновація» та звернулось із даним позовом до суду.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу електричну енергію у період з грудня 2015 року по лютий 2017 року на загальну суму 10 546 130,26грн, що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії, підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, у п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків», який є невідємною частиною Договору, сторони домовились про те, що остаточний розрахунок за спожиту електроенергію ТОВ «Техіновація» здійснює на підставі актів прийому-передачі у 3-х денний термін з дня їх отримання.

Проаналізувавши зазначене та наявні у матеріалах справи акти прийому-передачі у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний оплачувати поставлену ДП «РЕМ» електричну енергію у строк до 3-го числа кожного місяця наступного за місяцем її постачання.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав, доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, суду не надав. З огляду на те, що своєчасна оплата поставної ДП «РЕМ» електричної енергії є одним з основних обов`язків ТОВ «Техіновація» належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10 546 130,26грн.

Разом із цим, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 29), останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлену електричну енергію у вказаний період у розмірі 9 631 125,89грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ДП «РЕМ» до ТОВ «Техіновація» саме на суму 9 631 125,89грн.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за поставлену електричну енергію, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 367 479,65грн за період прострочення з 07.01.2016 по 26.05.2021 та інфляційні втрати у розмірі 4 662 830,27грн за період прострочення з 01.02.2016 по 30.04.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, ураховуючи встановлені у п. 5.1 цього рішення обставини та перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 1 367 479,65грн (т. 1 а.с. 31), суд вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем невірно визначено розмір заборгованості відповідача за поставлену електричну енергію у відповідний період, а також початок прострочення вказаних вище зобов`язань. Проте, у перерахунку, сума 3% річних становить більший розмір, аніж заявлений ДП «РЕМ» у позові, а тому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 367 479,65грн.

5.3. Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично неправильним, з підстав зазначених у п. 5.2 цього рішення. Проте, у перерахунку, сума інфляційних втрат становить значно більший розмір, аніж той який заявлений позивачем у позові, а тому, суд з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 662 830,27грн.

6. Докази відхилені судом

Інші наявні у матеріалах справи докази (документи) не беруться судом до уваги, оскільки останні не впливають на встановлення тих чи інших обставин у даній справі (т. 1 а.с. 15-19, 65-74).

7. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ДП «РЕМ» у повному обсязі, то судовий збір у дані справі покладається на ТОВ «Техіновація».

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу, ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техіновація» (87516, Донецька обл., м. Маріуполь, вул.Волгодонська, буд. 2, ідентифікаційний код 35293307) на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м. Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870) 9 631 125,89грн (дев`ять мільйонів шістсот тридцять одна тисяча сто двадцять п`ять грн 89 коп.) за спожиту активну електричну енергію, 4 662 830,27грн (чотири мільйони шістсот шістдесят дві тисячі вісімсот тридцять грн 27 коп.) збитки від інфляції за час прострочення, 1 367 479,65грн (один мільйон триста шістдесят сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять грн 65 коп.) 3% річних та 234 921,54грн (двісті тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять одну грн 54 коп.) витрати на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.11.2021.

Станом на 24.11.2021 рішення законної сили не набрало.