ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа№ 910/12187/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: Іванов А.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

Громадської організації "Всеукраїнська федерація кінного спорту України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021

у справі №910/12187/21 (суддя Морозов С.М)

за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації "Всеукраїнська федерація кінного спорту України"

про визнання недійсним рішення, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.

06.08.2021 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) надійшла заява про забезпечення позову, у якій ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішень звітно-виборчої Конференції Громадської організації "Всеукраїнська федерація кінного спорту України" (далі - ГО «ВФКСУ»), оформлених протоколом від 28.09.2020, до момента прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020;

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що безпосередньо стосуються ГО «ВФКСУ», , до моменту прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказує, що наразі виникла ситуація, в якій нелегітимним керівництвом ГО «ВФКСУ», а саме Президентом ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), якого було обрано на вказану посаду на оспорюваній у цій справі звітно-виборчій конференції 28.09.2020, та Генеральним секретарем ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) було вжито ряд заходів для легалізації та остаточного закріплення рішень прийнятих 28.09.2020 на протиправній звітно-виборчій конференції.

Зокрема, 31.12.2020 року ГО «ВФКСУ» вчинила спробу незаконного внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо остаточного закріплення керівного складу Федерації та антиконституційних змін до Статуту, які були покликані суттєво обмежити права членів ГО «ВФКСУ».

За скаргою ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) від 19.02.2021 №6927-33-21, Наказом Міністерства юстиції України №1683/5 від 13.05.2021 було скасовано зазначену реєстраційну дію 028059330, проведену 31.12.2020.

ОСОБА_1 вважає, що на даний час існуючим незаконно обраним керівним складом ГО «ВФКСУ» вчиняються дії, спрямовані виключно на ускладнення виконання майбутнього рішення суду щодо оскарження рішень прийнятих на звітно-виборчій конференції від 28.09.2020, заплутування судових процесів, легітимізації відповідних кандидатур на керівних посадах та посилення заходів, якими порушуються права позивача та інших членів ГО «ВФКСУ».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішень звітно-виборчої Конференції ГО «ВФКСУ», оформлених протоколом від 28.09.2020, до моменту прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020;

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що безпосередньо стосуються ГО «ВФКСУ» до моменту прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020.

Ухвалу місцевого господарського суду мотивовано існуванням реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупиненням дії рішень, оформлених оскаржуваним протоколом від 28.09.2020, та шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду. Задовольняючи подану ОСОБА_1 заяву, суд дійшов висновку, що розумним, обґрунтованим і адекватним заходом забезпечення позову у даній справі є зупинення дії рішень, оформлених оскаржуваним протоколом від 28.09.2020 та заборона вчинення реєстраційних дій, а тому заява підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021, ГО «ВФКСУ» подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ГО «ВФКСУ» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що судом неповно досліджено обставини справи, а засоби забезпечення позову у даному випадку не є адекватними, співмірними.

Скаржник вважає, що суд не проаналізував та не надав належну оцінку обставинам щодо скарги ОСОБА_4 та наказу Міністерства юстиції України, який наразі оскаржується ГО «ВФКСУ».

На думку скаржника, зупиняючи дію рішень Конференції від 28.09.2020, суд фактично заблокував роботу ГО «ВФКСУ».

Апелянт вказує, що суд повинен був відмовити у забезпеченні позову, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення є неналежним, оскільки ніяким чином не забезпечує виконання у подальшому судового рішення у випадку задоволення позову, а також не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у цій справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 та витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.В., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12187/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ГО «ВФКСУ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/12187/21.

22.09.2021 матеріали справи № 910/12187/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГО «ВФКСУ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/12187/21. Розгляд справи призначено на 26.10.2021.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М. (у зв`язку з лікарняним судді Мартюк А.І. та у зв`язку з відпусткою судді Зубець Л.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 прийнято апеляційну скаргу ГО «ВФКСУ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/12187/21 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.

У судовому засіданні 26.10.2021 розгляд справи було відкладено до 03.11.2021.

У судовому засіданні 03.11.2021 у розгляді справи було оголошено перерву до 22.11.2021.

Позиції учасників справи.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів заперечує та наводить власні доводи на їх спростування; вважає ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у цій справі законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу ГО «ВФКСУ» залишити без задоволення.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

27.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить визнати недійсними рішення, прийняті на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказує, що 31.12.2020 ГО «ВФКСУ» було вчинено спробу незаконного внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо остаточного закріплення керівного складу Федерації та антиконституційних змін до Статуту, які були покликані суттєво обмежити права членів ГО «ВФКСУ».

Під час перевірки наведених в обґрунтування вказаної заяви доводів встановлено, що 31.12.2020 було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу 028059330, зміна відомостей про органи управління юридичної особи. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна найменування юридичної особи (повного та/або скороченого). Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань., Лугіна М.С. , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

14.04.2021 колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції, у своєму Висновку зазначила, що для проведення оскаржуваної реєстраційної дії головному спеціалісту Лугіній М.С. було подано заяву про державну реєстрацію, в якій серед переліку змін зазначено, зокрема, зміну керівника організації, проте відповідно до протоколу звітної конференції організації від 15.12.2020 питання зміни керівника в порядку денному відсутнє. Отже, головним спеціалістом Лугіною М.С. повинно було бути відмовлено у державній реєстрації з підстав, визначених п. 10-3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Наказом Міністерства юстиції України №1683/5 від 13.05.2021, за скаргою ОСОБА_4 від 19.02.2021 за номером №6927-33-21, скасовано проведену 31.12.2020 реєстраційну дію 028059330.

За твердженнями заявника, на даний час існуючим незаконно обраним керівним складом ГО «ВФКСУ» вчиняються дії спрямовані виключно на ускладнення виконання майбутнього рішення суду щодо оскарження рішень прийнятих на звітно-виборчій конференції від 28.09.2020, заплутування судових процесів, легітимізації відповідних кандидатур на керівних посадах та посилення заходів, якими порушуються права позивача та інших членів ГО «ВФКСУ».

ОСОБА_6 вказує, що зазначені ним факти дають змогу беззаперечно стверджувати, що звітно-виборча конференція ГО «ВФКСУ» 28.09.2020 була проведена незаконним шляхом, оскільки мають місце численні порушення при її проведенні, а прийняті рішення підлягають скасуванню, оскільки порушують права позивача та інших членів Федерації та потребують оскарження в судовому порядку, у зв`язку з чим позивач і був вимушений ініціювати пред`явлення зазначеної позовної заяви до суду.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач повинен обґрунтувати імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства (ч. 10 ст. 137 ГПК України).

Виходячи з предмета позову та вимог заяви про забезпечення позову, з урахуванням норм ч. 4, п. 4 ч. 5, ч. 10 ст. 137 ГПК України, суду необхідно перевірити які конкретно реєстраційні дії, що пов`язані з предметом спору в даній справі, допустимо заборонити проводити суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (у т. ч. державним реєстраторам, нотаріусам, тощо).

Предметом спору у цій справі є вимога про визнання недійсними рішень, прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлених протоколом від 28.09.2020.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішень звітно-виборчої Конференції ГО «ВФКСУ», оформлених протоколом від 28.09.2020, до моменту прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020; заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що безпосередньо стосуються ГО «ВФКСУ» до моменту прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020.

Встановлені під час розгляду справи обставини свідчать, що позивачем заявлено позов щодо рішень, прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлених протоколом від 28.09.2020, а у заяві про забезпечення позову позивач просить вжити заходи забезпечення позову саме шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень звітно-виборчої Конференції ГО «ВФКСУ», оформлених протоколом від 28.09.2020, та заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що безпосередньо стосуються ГО «ВФКСУ» до моменту прийняття рішення в господарській справі №910/12187/21 за позовом ОСОБА_1 до ГО «ВФКСУ» про визнання недійсними рішень прийнятих на звітно-виборчій Конференції ГО «ВФКСУ», оформлені протоколом від 28.09.2020.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19.

Тобто заходи забезпечення позову, про які просить ОСОБА_6 , відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки прямо стосуються предмета спору та узгоджуються з приписами ст. 137 ГПК України.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами; заявлені до вжиття заходи забезпечення позову є адекватними, відповідають предмету позову та є необхідними, оскільки у разі задоволення позову забезпечать ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Наведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що засоби забезпечення позову у даному випадку не є адекватними, співмірними, а обраний позивачем спосіб забезпечення є неналежним.

Щодо доводів скаржника про те, що зупиняючи дію рішень Конференції від 28.09.2020 суд фактично заблокував роботу ГО «ВФКСУ», колегія судді зазначає, що заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Вжиття заходів забезпечення позову, про які просить ОСОБА_6 , жодним чином не вплине на поточну господарську діяльність ГО «ВФКСУ», адже вона не впливає на можливість укладання ГО «ВФКСУ» договорів з контрагентами, здійснення діяльності, досягнення визначених Статутом мети і завдання Федерації, тощо.

Враховуючи норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також встановлені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення поданої ОСОБА_6 заяви про забезпечення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Всеукраїнська федерація кінного спорту України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/12187/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/12187/21 залишити без змін.

Справу №910/12187/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.11.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова