РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2021Справа № 910/14554/21
За позовом Приватного підприємства «Кірасир»

до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

про стягнення 153 236,35 грн,

Суддя Борисенко І.І.

Представники: без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Кірасир» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард», в якому просить суд стягнути заборгованість в загальному розмірі 153 236,35 грн., які включають в себе: 152 257,97 грн. - основна заборгованість, 754,85 грн. - пені, 82,00 грн. - інфляційні втрати, 3 % річних - 141,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань за договором № КІР - 25/06/19 від 25.06.2019 про надання охоронних послуг не здійснив своєчасну оплату за фактично надані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників спору.

27.09.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував повністю проти задоволення позовних вимог, з підстав закінчення терміну дії договору. Також, разом з відзивом на позовну заяву, відповідач заявив клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн.

05.10.2021 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої, зважаючи на часткову сплату відповідачем заборгованості, а саме 90 240,00 грн., позивач просив стягнути з відповідача: 62 017,97 грн. - основної заборгованості, 754,85 грн. - пені за договором № КІР - 25/06/19 від 25.06.2019 про надання охоронних послуг.

Відповідно до п. 2.ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, отже має місце нова ціна позову - 62 772,82 грн., виходячи з якої й вирішується спір по суті.

06.10.2021 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву.

11.10.2021 р. відповідачем подано до канцелярії суду заперечення на відповідь на відзив, в якій відповідач заперечував проти вимог позивача, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву про зменшення позовних вимог, відзив, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 між позивачем Приватним підприємством «Кірасир» (Охоронне агентство) та філією «Кіровський» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (замовник) укладено Договір про надання охоронних послуг № КІР - 25/06/19.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Охоронне агентство зобов`язується забезпечити недоторканість Об`єкту охорони, що передається Замовником під охорону згідно Акту прийняття об`єкту під охорону, а Замовник зобов`язується щомісячно сплачувати Охоронному агентству встановлену цим Договором плату.

Згідно п. 10.1 Договору, договір набирає чинності 25.06.2019 та діє до 25.06.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим що позивачем та відповідачем на підставі Договору № КІР - 25/06/19 підписані у двосторонньому порядку акти надання послуг від 31.07.2021 № 274 на суму 132 000,00 грн. та від 17.08.2021 № 276 на суму 70 257,97 грн., у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок по оплаті на користь позивача коштів у розмірі 202 257,97 грн., однак, відповідачем лише частково здійснено оплату за надані послуги на підставі вказаних Актів в розмірі 50 000, 00 грн. За розрахунком Позивача, борг на час звернення до суду складав 152 257,97грн.

Як вказано вище, під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, яку прийнято судом, у зв`язку зі сплатою відповідачем коштів згідно вказаних Актів, у розмірі 90 240,00 грн. На підтвердження чого позивачем надано копію платіжного доручення від 08.09.2021№ .

За таких обставин, суду доведено, що позивачем надані послуги згідно Актів про надання послуг від 17.08.2021 № 276 та від 31.07.2021 № 274 на загальну суму 202 257,97 грн., а відповідно до Заяви про зменшення розміру позовних вимог, борг Відповідача складає 62 017,97 грн., які не сплачені під час розгляду справи в суді і є предметом спору по даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть реалізувати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналогічну норму містить ч. 7 ст. 180 ГК України, якою визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Визначення в договорі строку його дії і є домовленістю сторін про припинення зобов`язань за договором з закінченням строку дії договору.

Так, судом встановлено, що згідно п. 10.1. Договору №КІР-25/06/19 про надання охоронних послуг від 25.06.2019 встановлено, що «Договір набирає чинності з « 25».06.2019 року і діє до « 25».06.2020 року».

Доказів того, що Договір пролонгувався, чи сторонами договору укладались додаткові угоди з приводу продовження його дії матеріали справи не містять та сторонами суду не повідомлені такі обставини.

За таких обставин, Договір Договору №КІР-25/06/19 про надання охоронних послуг від 25.06.2019 втратив чинність 25.06.2020.

За огляду на що, суд критично ставиться до доводів позивача про стягнення з відповідача коштів за охоронні послуги відповідно до Актів про надання послуг від 17.08.2021 № 276 та від 31.07.2021 № 274 обґрунтовуючи положеннями Договору №КІР-25/06/19, в тому числі настанням термінів оплати, визначених в Договорі, оскільки термін дії вказаного Договору у спірний період вже закінчився, а тому не створює правових наслідків для Відповідача з оплати за надані послуги Позивачем, в тому числі в частині строків розрахунків.

У той же час, оскільки охоронні послуги Позивачем надавались Відповідачу після закінчення дії Договору №КІР-25/06/19, то фактично це вказує на укладення між Позивачем та Відповідачем усних правочинів після закінчення дії вказаного договору. Означені фактичні обставини взаємовідносин між Позивачем та Відповідачем після закінчення дії вищенаведеного Договору відповідають положенням Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України загальною умовою чинності правочину є його вчинення у формі, встановленій законом. Стаття 205 ЦК України розкриває зміст об`єктивного вираження цієї форми, яка врешті одночасно відображає способи зовнішнього волевиявлення суб`єкта правочину, зокрема правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

За приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З системного аналізу положень Цивільного кодексу України вбачається, що охоронні послуги, споживаються замовником в процесі їх надання виконавцем.

У той же час, при укладанні усних договорів про надання охоронних послуг, на підставі спірних Актів, Позивач та Відповідач не встановили строк, протягом якого Відповідач повинен розрахуватись з Позивачем за надані охоронні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Вимога ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь- який час.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином слід дійти висновку, що Позивачем та Відповідачем не визначено строк, протягом якого Відповідач повинен розрахуватись з Позивачем за надані охоронні послуги, з огляду на зміст статей 206, 530, 901 та 903 ЦК України, строк (термін) виконання Відповідачем обов`язку по оплаті грошових коштів, що виник на підставі усного договору, не настав.

З огляду на зміст ч. 2 ст. 530 ЦК України Відповідач повинен виконати свій обов`язок по оплаті грошових коштів, що виник на підставі усних договорів про надання охоронних послуг, у семиденний строк від дня пред`явлення Відповідачу вимоги Позивачем.

Тобто пред`явлення кредитором вимоги є початком строку виконання, і виконання боржником обов`язку в будь-який день семиденного строку буде вважатися належним виконанням. З огляду на вказане, боржник буде вважатися таким, що порушив умову про строк виконання, а кредитор відповідно отримує право звертатися за захистом свого порушеного права до суду тільки на восьмий день після пред`явлення вимоги. Відлік семиденного строку починається з наступного дня після пред`явлення кредитором вимоги за загальним правилом обчислення строків (стаття 253 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів пред`явлення Позивачем Відповідачу вимоги на спірну суму, а отже, на переконання суду, з огляду на вказані норми права, у Відповідача відсутній обов`язок для здійснення сплати вартості фактично наданих на підставі усного договору охоронних послуг до направлення такої вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» (пункт 1.7).

З огляду на зазначене, вимога про стягнення з Відповідача коштів за охоронні послуги, що надавались відповідно до Актів про надання послуг від 17.08.2021 № 276 та від 31.07.2021 № 274 у розмірі 62 017,97 грн. є передчасною, та такою що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені заявлену за період з 11.08.2021 по 01.09.2021 на суму боргу 82 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Так, з огляду на закінчення строку дії Договору №КІР-25/06/19 від 25.06.2019 судом встановлено, що між сторонами у даному спорі виникли господарські правовідносини на підставі усної домовленості (спрощена форма правочину).

У зв`язку з цим, суд вказує, що за правилами ст. 208 ЦК України правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 546 ЦК України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Виходячи з зазначених норм закону, згоди щодо застосування такого виду відповідальності, як пені сторони мають досягти у письмовому вигляді.

З огляду на те, що відносини у даному спорі виникли на підставі усної домовленості, письмової згоди про застосування відповідальності у вигляді пені за порушення строків виконання, відповідно до п.2 ст.231 ГК України сторони не досягли, а тому, вимога позивача стягнути з відповідача пені в сумі 754,85 грн. за порушення строків виконання зобов`язання визнається судом необґрунтованою, у зв`язку з чим суд відмовляє у її задоволенні.

Щодо клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд відзначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Суд, здійснюючи розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) вказує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано копію Договору про надання правової допомоги адвокатом від 26.03.2021 р., копію додаткової угоди № 6 до вказаного Договору, розрахунок розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи № 910/14554/21 на суму 15 000,00 грн.

На переконання суду, розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі є сума 5 000,00 грн., інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Таким чином, заявлена Відповідачем вимога, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню судом частково, в розмірі 5 000,00 грн.

Щодо розподілу судового збору, зокрема в частині клопотання позивача про повернення судового збору, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовом позивачем заявлена ціна позову 153 236,35 грн., за розгляд якої необхідно сплатити судовий збір 2298,55 грн., проте позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3057,49 грн. (згідно платіжного доручення від 02.09.2021 №212).

За таких обставин, судом встановлено, що позивач сплачено судовий збір у більшому розмірі ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» на 758,94 грн.

Крім того, 05.10.2021 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої зменшено ціну позову до 62 772,82 грн. Вказану заяву прийнято судом.

За розгляд позовних вимог (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) позивач повинен був сплатити 2270,00 грн., тоді як фактично сплачено 3 057,49 грн.

Розгляд справи здійснювався з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, у задоволенні якої відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення позовних вимог та внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог заявлене клопотання про повернення 787,49 грн., що виникла внаслідок зменшення позовних вимог та зайвої суми переплати, суд дійшов висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України визначеної позивачем суми 787,49 грн.

В частині розгляду позовних вимог по суті, у задоволення яких відмовлено, судовий збір 2 270,00 грн. покладається на позивача повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Приватного підприємства «Кірасир» відмовити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Кірасир» (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шостаковича, 12 код ЄДР 34488609) на користь Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121 - В, код за ЄДР 00851519) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат по сплаті правничої допомоги.

Повернути Приватному підприємству «Кірасир» (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шостаковича, 12 код ЄДР 34488609) з Державного бюджету України 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 49 коп. судового збору, перерахованого платіжним дорученням № 212 від 02.09.2021, оригінал міститься в матеріалах справи № 910/14554/21.

Після набрання рішенням законної сили, видати судові накази.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко