ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2021 р. Справа № 910/2310/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику представників сторін) матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021

у справі №910/2310/21 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук"

про стягнення 30092,24 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук" про стягнення 28021,94 грн заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №ВС-16-00807 від 01.09.2016 про надання послуг з вивезення побутових відходів, 1232,79 грн інфляційних втрат та 837,51 грн 3% річних, а всього 30092,24 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 задоволено повністю позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" 28021,94 грн. боргу, 837,51 грн. 3% річних, 1232,79 грн. інфляційних втрат, 2270,00 грн. судового збору.

Суд першої інстанції, визнавши доведеним факт наявності боргу станом на 29.01.2021, прострочення виконання зобов`язання зі сплати грошових коштів за договором, а також внесення відповідачем оплати на суму 2235,16 грн за період з січня 2019 року по грудень 2020 року, визнав обґрунтованим позов про стягнення з відповідача на користь позивача 28021,94 грн боргу, 837,51 грн 3% річних, 1232,79 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Відповідач, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №ВС-16-00807 від 01.09.2016 про надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 6242,22 грн, а в решті позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що місцевий господарський суд прийняв рішення без повного і всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини про те, що відповідач із 05.08.2019 користується послугами щодо збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) за адресою: вул. Михайлівська, 16, на підставі договору №710486/9 із ПрАТ "Київспецтранс", що укладений 27.03.2019, та додаткової угоди №1 від 30.08.2019. За твердженням відповідача, позивач у період з 01.09.2019 по 31.12.2020 не надавав послуги з вивезення ТПВ, оскільки заявою №3830 від 16.08.2019 звернувся до позивача про розірвання договору щодо вивозу ТПВ за адресою: вул. Михайлівська, 16.

Крім того, у період з квітня 2020 року по вересень 2020 року відповідач не здійснював діяльність у зв`язку з запровадженням на території країни карантинних заходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, що виключає утворення ТПВ та необхідність надання послуг позивачем.

Також, відповідач вважає, що дія договору №ВС-16-00807 від 01.09.2016 припинилась 01.09.2020 у зв`язку з його розірванням на підставі заяви №3830 від 16.08.2019, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за вересень-грудень 2020 року не входять у межі договірних відносин сторін.

З урахуванням зазначених вище обставин, відповідач визнає заборгованість за березень-липень 2019 року в сумі 6242,22 грн, заперечує позовні вимоги за період з серпня 2019 року по березень 2020 року, оскільки послуги за адресою: вул. Михайлівська, 16 надавались іншою особою - ПрАТ "Київспецтранс", в період з квітня по серпень 2020 року відповідачем не провадилась господарська діяльність у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень, а у період з вересня по грудень 2020 року договірні відносини між сторонами припинились у зв`язку з розірванням договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук", зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі №910/2310/21 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

11.10.2021 позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. За твердженням позивача, він виконав свої договірні зобов`язання в повному обсязі, надавши у період з січня 2019 року по грудень 2020 року послуги, що підтверджується актами надання послуг та рахунками на оплату, а відповідач, порушуючи свої зобов`язання, оплатив послуги на суму 2235,16 грн. При цьому, відповідач в порушення п. 3.2.3 договору не надавав будь-яких заперечень щодо актів приймання-передачі послуг, а також заперечень щодо виставлених рахунків на оплату, у зв`язку з чим акти вважаються підписаними, а послуги наданими.

Також, позивач зазначає, що він є виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у місті Києві на підставі рішення Київської міської ради від 08.12.2017 №1589 та рішення від 17.04.2018 №479/4543 про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою послугою, у зв`язку з чим договір із ПрАТ "Київспецтранс" укладений відповідачем з неналежним виконавцем.

Щодо доводів відповідача про запровадження карантинних обмежень та обмеження діяльності в період карантину, то позивач не отримував від відповідача жодних підтверджуючих документів, які можуть бути підставою для перерахунку вартості наданих послуг.

Також позивач заперечив доводи позивача про розірвання договору у зв`язку з направленням заяви, оскільки у відповідності до п. 6.2 договір може бути припинений достроково за згодою сторін, яка викладена у письмовій формі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук" як споживачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" як виконавцем укладено Договір №ВС-16-00807 про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - договір №ВС-16-00807), відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання відносно надання послуг з вивезення побутових відходів (ТПВ) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується отримати та оплатити послуги виконавця (п. 1.1).

Згідно з п. 2.1. Договору №ВС-16-00807 виконавець забезпечує вивіз твердих побутових відходів, які складаються щоденно споживачем в контейнер для сміття.

Відповідно до п. 2.2 Договору №ВС-16-00807 середньомісячний обсяг послуг обчислюється відповідно до категорії споживача та норм накопичення ТПВ.

Якщо фактична кількість ТПВ на об`єкті споживача перевищує середньомісячний обсяг розрахований відповідно до п. 2.2 договору, то кількість ТПВ, що підлягає вивезенню встановлюється за домовленістю сторін (по факту утворення ТПВ) (п. 2.3 Договору №ВС-16-00807).

За умовами п. 3.2.1 Договору №ВС-16-00807 споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі перераховувати кошти виконавцю за надані послуги згідно умов цього договору.

Пунктом 3.2.3 Договору №ВС-16-00807 узгоджено, що споживач зобов`язаний прийняти належним чином виконані роботи/послуги протягом 20 календарних днів із моменту отримання повідомлення про готовність робіт/послуг до приймання-передання та підписати акт прийняття-передачі послуг або надати мотивовану відповідь.

Мотивована відповідь повинна містити посилання на належним чином оформлений акт-претензію, який відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що передбачає порядок відповідного оформлення претензій споживача до виконавця. Наявність мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт за відсутності належним чином оформлених актів-претензій не звільняє споживача від обов`язку оплатити спожиті послуги.

Відповідно до п. 4.1 Договору №ВС-16-00807 вартість наданих послуг по вивезенню ТПВ визначається, виходячи із обсягу накопичення ТПВ згідно категорії споживача і тарифу на послуги, які встановлено розпорядженням Виконавчим органом Київської міської ради. Тариф на послуги за цим договором становить 82,36 грн з ПДВ за 1 куб. м для юридичних осіб.

Згідно з п. 4.9 Договору тарифи на послуги, що надаються за даним договором, та норми накопичення ТПВ можуть бути змінені на підставі відповідних актів, прийнятих органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування або в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Зміна тарифів чи накопичення ТПВ не потребує складання окремого письмового документу (додаткової угоди).

За умовами п.п. 4.2, 4.3, 4.4 Договору №ВС-16-00807, періодом для розрахунку вартості послуг є календарний місяць. Категорія споживача: по вул. Михайлівська, 16-А, кількість одиниць, яку використовує споживач: 5,47 куб. м, вартість послуг по вивезенню ТПВ складає: 82,36 грн*5,47 куб. м=450,50 грн, у т.ч. ПДВ - 20 %.

Згідно з п. 4.7 Договору №ВС-16-00807 оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісяця у строк до 20 (двадцятого) числа місяця у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Договір №ВС-16-00807 згідно п. 6.1 набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2017. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом місяця, він вважається продовжений на той самий термін, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Пунктом 6.2 передбачено, що Договір №ВС-16-00807 може бути припинений достроково за згодою сторін, викладеною в письмовій формі.

За умовами п. 6.3 Договору №ВС-16-00807 дострокове розірвання цього договору не допускається, окрім випадків невиконання умов договору однією із сторін. В цьому разі договір розривається іншою стороною в судовому порядку.

На виконання умов Договору №ВС-16-00807 позивач надавав відповідачу послуги з вивезення ТПВ у період з січня 2019 року по грудень 2020 року на загальну суму 30257,10 грн, що підтверджується актами надання послуг.

Відповідач сплатив за послуги 2235,16 грн та станом на 29.01.2021 заборгованість відповідача становила 28021,94 грн.

Суд першої інстанції, встановивши факт наявності боргу в сумі 28021,94 грн, який належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Також, суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення 837,51 грн 3% річних та 1232,79 грн інфляційних втрат у відповідності до статті 625 ЦК України.

Апеляційний суд додатково встановив, що вказані вище акти надання послуг складені та підписані позивачем, але не підписані відповідачем.

З відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що акти надання послуг надсилались відповідачу через електронну систему "M.E.Doc" (витяг з реєстру "M.E.Doc" доданий до відзиву), а їх отримання не заперечується відповідачем.

Згідно платіжних доручень №816, 818 від 05.03.2019 відповідач оплатив послуги за договором №ВС-16-00807 за січень та лютий 2019 року, сплативши на користь позивача 2235,16 грн. Часткова оплата послуг підтверджена позивачем в позовній заяві.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами частини 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до положень якої, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори.

У частині 1 статті 628 цього Кодексу передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 статті 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 статті 903 ЦК України).

Положенням статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.7 Договору №ВС-16-00807 оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісяця у строк до 20 (двадцятого) числа місяця у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Отже, з урахуванням положень статті 530 ЦК України та змісту пункту 4.7 договору №ВС-16-00807, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за договором за період з січня 2019 року по грудень 2020 року на момент розгляду справи судом настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг за договором №ВС-16-00807 було виконано частково (оплачені послуги за січень та лютий 2019 року) у сумі 2235,16 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 816, 818 від 05.03.2019 та не заперечується позивачем, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 28021,94 грн.

При цьому колегія суддів додатково зазначає, що за умовами пункту 3.2.3 Договору №ВС-16-00807 споживач зобов`язаний прийняти належним чином виконані роботи/послуги протягом 20 календарних днів із моменту отримання повідомлення про готовність робіт/послуг до приймання-передання та підписати акт прийняття-передачі послуг або надати мотивовану відповідь.

Мотивована відповідь повинна містити посилання на належним чином оформлений акт-претензію, який відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що передбачає порядок відповідного оформлення претензій споживача до виконавця. Наявність мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт за відсутності належним чином оформлених актів-претензій не звільняє споживача від обов`язку оплатити спожиті послуги.

Отримавши акти наданих послуг, відповідач не був позбавлений права відмовитись від прийняття послуг, надавши мотивовану відповідь. Втім, будь-які докази на підтвердження заперечень щодо кількості або якості наданих послуг позивачем, відповідач суду не надав, а відтак в силу пункту 3.2.3 Договору №ВС-16-00807 не може бути підставою для звільнення від зобов`язання оплати спожиті послуги.

Оскільки відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховані 3% річних в сумі 837,51 грн та інфляційні втрати у розмірі 1232,79 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на вірний розрахунок відсотків річних та інфляційних, наведений у позовній заяві.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування обставин, встановлених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного провадження, щодо надання послуг позивачем та прострочення оплати послуг зі сторони останнього.

Доводи заявника апеляційної скарги щодо розірвання договору належить відхилити з огляду на наступне.

Як було установлено вище, Договір №ВС-16-00807 згідно п. 6.1 набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2017. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом місяця, він вважається продовжений на той самий термін, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Докази на підтвердження припинення Договору №ВС-16-00807 після закінчення строку його дії матеріали справи не містять, оскільки не подані сторонами, у зв`язку з чим колегія суддів зазначає, що такий договір був пролонгований та є чинним станом на дату звернення позивача із даним позовом.

В обґрунтування доводів про припинення дії договору у зв`язку з його розірванням, відповідач посилається на заяву про розірвання у зв`язку з переукладанням договору з ПрАТ "Київспецтранс", яка отримана позивачем згідно штампу підприємства 16.08.2019 та додана до апеляційної скарги.

У відповідності до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 6.2 передбачено, що Договір №ВС-16-00807 може бути припинений достроково за згодою сторін, викладеною в письмовій формі.

За умовами п. 6.3 Договору №ВС-16-00807 дострокове розірвання цього договору не допускається, окрім випадків невиконання умов договору однією із сторін. В цьому разі договір розривається іншою стороною в судовому порядку.

Оскільки умовами договору не передбачено право однієї сторони на дострокове розірвання договору, а його дострокове припинення може мати місце лише за згодою сторін, докази на підтвердження чого не надані суду (укладення додаткової угоди або рішення суду), колегія суддів відхиляє посилання відповідача на заяву від 16.08.2019, а відповідно і доводи про припинення дії договору у зв`язку з його розірванням. Отже, дія договору у спірний період не була достроково припинена за згодою сторін або за рішенням суду про його розірвання, а відтак зобов`язання за ним є чинними та мають здійснюватись.

Також, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на надання послуг з вивезення відходів не позивачем, а іншою особою на підставі укладеного договору з іншим виконавцем послуг - ПрАТ "Київспецтранс", оскільки такі обставини не можуть спростовувати факт надання послуг позивачем та їх споживання відповідачем саме за укладеним між сторонами Договором №ВС-16-00807, поза як сторони вільні в укладанні будь-яких договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору згідно статтею 627 ЦК України.

Належить також відхилити посилання відповідача на припинення здійснення господарської діяльності у зв`язку з запровадженням на території країни карантинних заходів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, що виключає утворення ТПВ та необхідність надання послуг позивачем. Як було зазначено вище, відповідач не був позбавлений права відмовитись від прийняття послуг, надавши мотивовану відповідь згідно з умовами пункту 3.2.3 Договору №ВС-16-00807, втім, такі докази суду не представлені.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а зроблені ним висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук" належить залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у даній справі - без змін.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Паб Сундук" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі №910/2310/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі №910/2310/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2310/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова