ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021м. ДніпроСправа № 904/5752/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика", м. Київ

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 724 060 грн. 79 коп. за договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 03.03.2020 № GC-013486

Представники:

від позивача: Шульга А.В., ордер №1128660 від 01.07.2021 адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 02.06.2021 № б/н, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" заборгованість в сумі 724 060 грн. 79 коп., з яких: 619 175 грн. 39 коп. - основний борг, 5 689 грн. 74 коп. - 3% річних, 25 414 грн. 17 коп. - пеня, 18 028 грн. 87 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 03.03.2020 № GC-013486 та заявок відповідача. Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 10 860 грн. 91 коп. та витрати на правничу допомогу, розмір якої відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести, складає 30 000 грн. 00 коп., просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 08.07.2021.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2021 підготовче засідання відкладено на 27.07.2021, у зв`язку із неявкою сторін та ненаданням витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 27.07.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за заявою позивача, підготовче засідання відкладено на 21.09.2021.

10.08.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача від 06.08.2021, в яких зазначив, що відповідач оплачував послуги, що надавалися позивачем, частинами здійснюючи періодичні платежі і зазначаючи у платіжних документах дише номер договору, без прив`язки до конкретної заявки. У зв`язку із чим кожен платіж зараховувався позивачем за надані послуги по хронології. Таким чином, послуги, надані позивачем 17.01.2021 були оплачені відповідачем частково на суму 5 526 грн. 88 коп. та борг за ці послуги складає 407 965 грн. 50 коп., а послуги, надані позивачем 20.01.2021 взагалі не були оплачені відповідачем та борг за ними складає 111 209 грн. 89 коп.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 12.10.2021.

12.10.2021 судове засідання не відбулося через перебування судді Рудь І.А. на лікарняному.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 28.10.2021 розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні 16.11.2021 із проведенням його у режимі відео конференції за участю представника позивача. Забезпечення проведення призначеного засідання у режимі відео конференції доручене Північному апеляційному господарському суду.

Відповідач явку повноваженого представника у призначені засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвали суду завчасно надсилалися відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Матеріалами справи підтверджується своєчасне отримання відповідачем ухвал суду, а отже обізнаність останнього про час та місце розгляду справи.

За вказаних обставин, господарський суд констатує, що відповідач не скористався правом на участь у засіданнях суду та надання письмових заперечень по суті позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представник відповідача за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

У судовому засіданні 16.11.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та покласти на відповідача лише витрати позивача зі сплати судового збору.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика" (експедитор) та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (замовник) укладено договір на транспортне-експедиційне обслуговування № GC-013486 (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1. якого експедитор за оплату та за рахунок замовника надає замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів замовника (надалі іменованих Вантажі) і вантажів замовника в 20-, 40- та понад 40-футових контейнерах стандартів 180, в тому числі й збірних вантажів (надалі іменованих Контейнери з вантажами) від місця, зазначеного замовником, до місця призначення різними видами транспорту за обумовленим маршрутом, включаючи організацію та забезпечення, залежно від маршруту.

Перевезення вантажів замовника, транспортне експедирування та організацію якого здійснює експедитор у межах надання послуг, передбачених цим пунктом договору, оформлюється міжнародним перевізним документом.

Згідно із п. 1.5. договору замовник своєчасно та у повному обсязі оплачує експедитору

вартість послуг, виконаних у межах даного договору. Експедитор, за дорученням замовника, здійснює взаєморозрахунки з усіма учасниками транспортного процесу, проводить оплату фрахту, а також мита, податків, зборів та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством України, а замовник зобов`язується компенсувати експедитору всі понесені у зв`язку з цим витрати.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що вартість, ставки та тарифи виконуваних експедитором послуг, особливі умови перевезення, залежно від виду/асортименту і вантажів, обговорюються сторонами в Заявках та/або додаткових угодах до цього договору. У разі, якщо вартість послуг за тонну/одиницю/куб, м вантажу виражена в іноземній валюті, оплата здійснюється в національній грошовій одиниці України - гривні за і курсом НБУ станом на момент виставлення рахунку, якщо інше не обумовлено сторонами в Заявці та/або додатковій угоді до цього договору. При цьому курс гривні до іноземної валюти на розвантажувально-навантажувальні роботи може бути змінено експедитором, згідно курсу відповідної лінії у випадку, якщо така лінія застосовує курс гривні до іноземної валюти, відмінний від курсу НБУ, на момент виставлення відповідного рахунку експедитором.

При цьому замовник зобов`язується компенсувати експедитору курсову різницю вартості послуг з міжнародного перевезення, яка виникла між курсом НБУ станом на дату виставлення експедитором рахунку за надані замовнику послуги з міжнародного перевезення та курсом НБУ станом на дату сплати замовником даного рахунку експедитора. Сторони домовились для визначення курсу НБУ сторони користуються курсом з офіційного веб-сайту www.bank.gov.ua.

Встановлена додатковою угодою та/або Заявкою вартість (основна ставка) включає оплату тільки обговорених сторонами послуг. Будь-які інші послуги, передбачені сторонами як додаткові, оплачуються замовником додатково до погодженої вартості (основної ставки) за тарифами, обговореними сторонами в додаткових угодах та/або Заявках до цього договору або яким-небудь іншим способом у письмовій формі. Замовник також зобов`язується компенсувати всі документально підтверджені витрати експедитора, необхідність у яких виникла в процесі надання послуг, передбачених цим договором.

Перелік і вартість послуг, а також ставки/розміри витрат експедитора, що пов`язані з наданням послуг та підлягають компенсації замовником, вказуються в рахунках експедитора. Сумою договору є сума всіх виставлених експедитором рахунків замовнику.

За згодою сторін вартість та перелік послуг можуть фіксуватися також у додаткових письмових угодах (Додатках) до цього договору, які будуть невід`ємною частиною договору (п. 4.2. договору).

За умовами п. 4.3 договору оплата послуг проводиться замовником протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту виставлення рахунку експедитором (у тому числі, за допомогою електронного зв`язку в порядку, передбаченому цим договором) на поточний рахунок останнього.

Відповідно до п. 4.4. договору після закінчення відвантаження партії вантажу та належного оформлення документів приймання-передачі, перевізних документів і актів на виконані додаткові послуги, експедитором складається акт прийому-передачі наданих послуг, що є фактом підтвердження виконання послуг, їх кількості та вартості.

Зазначені вище акти прийому-передачі наданих послуг можуть передаватися експедитором замовнику або його представнику особисто під підпис або факсом, електронною поштою, за узгодженням сторін, із зазначенням на документах ПІБ і посади представника замовника, який отримав документи, або бути відправлені з використанням поштового зв`язку. У разі якщо акти були відправлені замовнику поштою, датою вручення вважається дата отримання, зазначена на поштовому повідомленні. Замовник підписує акт наданих послуг, передає його експедитору протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту його отримання. У разі незгоди замовника з актом прийому-передачі наданих послуг, останній зобов`язаний надати експедитору обгрунтовані заперечення у такий самий термін. У разі не підписання або не повернення акту та відсутності обґрунтованих заперечень у зазначений в цьому пункті договору термін, акт вважається підписаним замовником, а відповідні послуги вважаються належним чином наданими експедитором і прийнятими замовником (п. 4.5. договору).

Згідно з п. 4.6. договору замовник сплачує рахунки експедитора за додаткові послуги, виконані експедитором за заявками замовника, за фактичними витратами та/або за чинними тарифами та/або калькуляціями експедитора, якщо інше не було узгоджено сторонами в письмовій формі завчасно до початку відправлення/відвантаження вантажу/контейнерів з вантажами замовника

За умовами п. 4.7. договору оплата рахунків експедитора або передоплата проводяться замовником із зазначенням у банківському документі (платіжному дорученні) номеру цього договору та номеру рахунку експедитора при оплаті послуг або при перерахуванні передоплати. Датою платежу вважається дата платіжного доручення. Банківські комісії за переказ коштів на поточний рахунок експедитора оплачуються замовником у повному обсязі.

Пунктом 5.22. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг експедитора замовник сплачує експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період прострочення без обмеження в шість місяців та штраф у розмірі 30% від суми заборгованості за користування цими коштами.

Відповідно до п. 8.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку до повного взаєморозрахунку між сторонами за надані послуги. У разі якщо жодна зі сторін за 20 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не заявить про намір розірвати договір, термін дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік.

На виконання умов договору сторонами складені та підписані заявки на перевезення вантажу по території РЗ та КЗХ, за якими позивач зобов`язався:

- у період грудень 2020-січень 2021 організувати перевезення вантажу за маршрутом Україна-Казахстан вантажоодержувачу Актюбинський завод феросплавів філія АТ ТНК «Казхром» (заявка №1);

- у період листопад-грудень 2020 організувати перевезення вантажу за маршрутом Україна-Казахстан вантажоодержувачу Акціонерне товариство «АрселорМіттал Темиртау» (заявка № 2).

Позивач зазначає, що надав відповідачу обумовлені договором та вказаними заявками транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 524 702 грн. 27 коп., про що сторонами складені та підписані наступні акти здачі-приймання робіт (наданих послуг):

- № 1295 від 17.01.2021 на суму 413 492 грн. 38 коп.;

- № 1293 від 20.01.2021 на суму 111 209 грн. 89 коп.

Господарський суд зазначає, що вказані акти підписані сторонами без заперечень щодо якості, кількості, вартості, обсягів наданих послуг та строків їх надання.

Також позивачем виставлені до сплати відповідачу наступні рахунки:

- рахунок на оплату № UA00040336 від 17.01.2021 на суму 413 492 грн 38 коп.;

- рахунок на оплату № UA00040387 від 20.01.2021 на суму 111 209 грн 89 коп.

Як стверджує позивач, в порушення договірних зобов`язань, відповідач надані позивачем послуги оплатив частково в сумі 5 526 грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2021 № 6636, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 519 175 грн. 39 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 13.04.2021 № 4063, в якій вимагав сплатити заборгованість за надані послуги, в тому числі за спірними актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) (а.с. 29-33).

Як вбачається з поштового повідомлення № 150, претензія отримана відповідачем 22.04.2021 (а.с.33), проте, відповіді АТ «Дніпроважмаш» на вказану претензію матеріали справи не містять.

На підставі п. 5.22. договору позивач нарахував до сплати відповідачу пеню у загальному розмірі 25 414 грн. 17 коп. за період з 21.01.2021 по 02.06.2021 та штраф у розмірі 155 752 грн. 62 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 5 689 грн. 74 коп. за період з 21.01.2020 по 02.06.2021 та інфляційні втрати в сумі 18 028 грн. 87 коп. за період з лютого по квітень 2021.

На час розгляду справи доказів оплати спірної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору на транспортно-експедиційне обслуговування, факт надання послуг, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати вартості наданих послуг.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Правовідносини перевезення вантажів та їх експедирування врегульовані главою 32 Господарського кодексу України, главами 51, 65 Цивільного кодексу України, Законом України "Про транспорт", Статутом автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 27.06.1969р. №401, Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедитування, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем виконані умови договору та надані відповідачу транспортно-експедиційні послуги за спірними заявками, які прийняті останнім без зауважень, про що сторонами складені відповідні акти.

З огляду на умови п. 4.3. договору строк оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав:

- за актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 1295 від 17.01.2021 20.01.2021;

- за актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 1293 від 20.01.2021 25.01.2021.

В порушення умов договору, відповідач у визначений п. 4.3. договору строк не здійснив оплату вартості наданих позивачем послуг, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Отже, судом встановлено, що факт належного надання позивачем послуг за наявними в матеріалах справи заявками до договору підтверджується належними доказами та відповідачем не спростовано, строк оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 519 175 грн. 39 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Позивач просить одночасно стягнути з відповідача за порушення умов договору як штраф, так і пеню.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Враховуючи положення закону, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо одночасного стягнення пені та штрафу.

Відповідно до п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, що при проведенні розрахунку позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобов`язання, а також приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відтак до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 23 971 грн. 45 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку штрафу судом порушень норм чинного законодавства та умов договору не встановлено.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом./

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних судом встановлено, що при проведенні розрахунку позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобов`язання, а також приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відтак до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у загальному розмірі 5 671 грн. 01 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Викладене узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18).

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, виконаного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано вищевказаних вимог, а саме: до періодів нарахування включено місяць, в якому здійснений частковий розрахунок, тобто неповний місяць, з урахуванням початку періоду нарахування, визначеного позивачем у розрахунку.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, та доданий до матеріалів справи, визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 12 055 грн. 78 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 519 175 грн. 39 коп. основного боргу, 12 055 грн. 78 коп. інфляційних втрат, 23 971 грн. 45 коп. пені, 5 671 грн. 01 коп. 3% річних, 155 752 грн. 62 коп. штрафу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика" (03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, буд. 7літера «Д», ) 519 175 грн. 39 коп. (п`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят п`ять грн.. 39 коп.) основного боргу, 12 055 грн. 78 коп. (дванадцять тисяч п`ятдесят п`ять грн.. 78 коп.) інфляційних втрат, 23 971 грн. 45 коп. (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят одну грн.. 45 коп.) пені, 5 671 грн. 01 коп. (п`ять тисяч шістсот сімдесят одну грн.. 01 коп.) 3% річних, 155 752 грн. 62 коп. (сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві грн.. 62 коп.) штрафу, 10 749 грн. 39 коп. (десять тисяч сімсот сорок дев`ять грн. 39 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.11.2021

Суддя І.А. Рудь