ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2021 р. Справа№ 910/2122/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 (повний текст складено 17.09.2021)

у справі №910/2122/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрагрант"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект"

про стягнення 111 800,75 грн,

УСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07 вересня 2021 року стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрагрант" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неправильно встановлено всі обставини, що мають значення для справи, і порушені норми процесуального права, оскільки визначена судом сума відшкодування витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн, не зважаючи на її зменшення з 20000,00 грн, є неспівмірною з дійсними, обгрунтованими і розумними витратами, здійсненими адвокатом позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 15 листопада 2021 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

19 листопада 2021 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений до суду 15.11.2021), у якому він заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване додаткове рішення без змін, посилаючись на те, що за умовами договору із адвокатським бюро розмір гонорару був визначений у фіксованому розмірі 20000,00 грн, який не залежить від обсягу послуг та часу витраченому представником позивача, і позивачем надані належні докази на підтвердження цих витрат, а відповідачем не було доведено неспівмірності витрат та не надано жодного доказу, що підтверджує їх неспівмірність.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 38923,89 грн, у тому числі: 21 863,06 грн інфляційних втрат коштів, нарахованих за січень 2021 року, та 17060,83 грн - 3% річних, нарахованих за період з 07.01.2021 по 08.02.2021.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що відповідачем було прострочено виконання зобов`язань з оплати поставленого позивачем згідно Договору поставки №53-129-01-20-02205 від 16.12.2020 товару, загальна вартість якого складає 7 424 675,30 грн.

У позовній заяві позивач також виклав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести витрати, пов`язані із розглядом даної справи, на оплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі від 15 000,00 грн. до 20 000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов, серед іншого, звернув увагу суду, що позивач заявив лише суму витрат на професійну правничу допомогу, проте, не надав доказів на підтвердження факту надання послуг, їх обсягу та вартості, у зв`язку з чим просив суд відмовити позивачу у відшкодуванні відповідних судових витрат або зменшити їх до співмірного розміру.

У процесі розгляду справи позивачем, у зв`язку із збільшенням періоду прострочення, було збільшено розмір позовних вимог і він просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 17 060,83 грн. та інфляційні втрати коштів у розмірі 94 739,92 грн.

У відповіді на відзив позивач, у тому числі, вказав, що у позовній заяві було заявлено лише орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, а остаточну суму витрат буде визначено позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по суті справи, тому доводи відповідача про не підтвердження факту надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу та вартості, є необґрунтованими.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказував, що позивачем не надано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 травня 2021 у справі №910/2122/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрагрант" задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрагрант" 3% річних у розмірі 16 367,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 94 739,92 грн та судовий збір у розмірі 2 255,91 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

24.05.2021 від позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення, в якому заявник просив суд вирішити питання про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн.

У подальшому представник позивача зазначив, що сума - 60 000,00 грн зазначена ним в заяві про винесення додаткового рішення помилково та просив стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

У зв`язку із апеляційним оскарженням рішення суду розгляд заяви про розподіл судових витрат відкладався господарським судом до повернення матеріалів справи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11 серпня 2021 року вказане рішення було залишено без змін, а матеріали справи повернуті до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07 вересня 2021 року стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрагрант" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000 грн.

Надавши оцінку наданим сторонами доказам, фактичним обставинам справи та запереченням відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат, у зв`язку із чим зменшив розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, до 8000,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У силу статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 123, частини 2 статті 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, за вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2021 між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським бюро "Стеценко та партнери", як адвокатським бюро, був укладений Договір про надання правової допомоги №04.01.2021 від 04.01.2021 (надалі - Договір про надання правової допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання відповідно до умов договору надати клієнту юридичні послуги, що полягають у наданні правової допомоги по правовідносинам клієнта ДП "НАЕК "Енергоатом" (в тому числі, з усіма його філіями та усіма відокремленими підрозділами). Зміст, умови, вартість послуг адвокатського бюро та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське бюро завдань зазначаються сторонами у додаткових угодах до даного Договору (до п. 1.1 Договору про надання правової допомоги).

На підтвердження виконання адвокатом зобов`язань за Договором позивачем надано: копію Додаткової угоди №2 від 27.01.2021 до Договору про надання правової допомоги; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 21.05.2021 до Договору про надання правової допомоги від 04.01.20201 та Додаткової угоди №2 від 27.01.2021; копію Додатку №1 Акту приймання-передачі наданих послуг від 21.05.2021 (опис послуг, наданих ТОВ "Фрагрант"); копію рахунку-фактури №210521 від 21.05.2021 на суму 20000,00грн.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №2 від 27.01.2021 клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту юридичні послуги, що полягають у наданні правової допомоги щодо стягнення заборгованості за Договором поставки №53-129-01-20-02205 від 16.12.2020, укладеного клієнтом з Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", що включає: представництво інтересів клієнта у господарському суді першої інстанції та інша професійна правова допомога, пов`язані зі справою (включаючи підготовку, збір доказів, тощо), вивчення матеріалів справи, розробка та обговорення стратегії стягнення, аналіз та збір доказової бази, підготовка та подача до суду позовної заяви, підписання позовної заяви, завірення усіх без виключення та обмежень документів та доказів, поданих разом з позовною заявою тощо, надання рекомендацій щодо збору доказової бази, проведення переговорів з боржником, підготовка і подача до суду клопотань/пояснень/заяв по суті спору, участь в судових засіданнях, отримання рішення суду, надання інших послуг, необхідних для належного представництва інтересів клієнта (п. 1.1); представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції: підготовка та подача до суду апеляційної інстанції скарги або відзиву на апеляційну скаргу, підготовка та подача клопотань/заяв/пояснень, участь в судових засіданнях, надання інших послуг, необхідних для належного представництва інтересів клієнта (п. 2.2).

У п. 2 Додаткової угоди №2 від 27.01.2021 зазначено, що вартість послуг, що надаються адвокатським бюро, встановлюється в наступному розмірі: за надання послуг згідно з п.п. 1.1 - у розмірі 20 000,00 грн.; за надання послуг згідно з п.п. 1.2 - у розмірі 15 000,00 грн.

В Акті приймання-передачі наданих послуг від 21.05.2021 визначено, що вартість наданих адвокатським бюро послуг становить 20 000,00 грн. (юридичні послуги відповідно до п.п. 1.1 п. 1 Додаткової угоди №2 від 27.01.2021 та Договору №210104ФР про надання правової допомоги від 04.01.2021 за розгляд справи №910/2122/21 в Господарському суді міста Києва).

Як вбачається з Додатку №2 до Акту приймання-передачі (опис послуг, наданих адвокатським бюро), адвокатським бюро були надані наступні послуги правничої допомоги: збирання доказів для здійснення аналізу правової позиції та підготовки позовної заяви: договір поставки, додаткова угода, специфікація, видаткові накладні, акти приймання-передачі, податкові накладні, довіреність на отримання матеріальних цінностей; аналіз зібраних доказів та розробка правової позиції по справі - 4 години; підготовка обґрунтованого розрахунку стягуваних сум, підготовка копій документів - 3 години; підготовка та відправка позовної заяви учасникам справи та до суду - 4 години; аналіз відзиву на позовну заяву - 1 година; підготовка та відправка учасникам справи заяви про збільшення позовних вимог - 4 години; підготовка та відправка учасникам справи відповіді на відзив - 4 години.

Відповідач скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та у відзиві на позовну заяву вказував, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), тому просив суд відмовити позивачу у відшкодуванні відповідних судових витрат або зменшити їх до співмірного розміру.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про відшкодування витрат на правову (професійну правничу) допомогу було враховано, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, оскільки справа є малозначною, предметом розгляду є вимоги про стягнення 3% річних і інфляційних втрат коштів по одному договору і дев`яти накладним, тому є не розумною витрата суб`єктом професійної діяльності в сфері надання юридичних послуг із одинадцятирічним досвідом роботи 20 годин часу на збирання доказів для здійснення аналізу правової позиції та підготовки позовної заяви, також, з огляду на незначну складність справи, було недоцільним особисте надання адвокатом послуг, година яких коштує 1 000,00 грн, з підготовки копій документів, відправки позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог тощо.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що розумним розміром витрат на послуги адвоката за розгляд справи у суді першої інстанції у даному спорі є сума 8000 грн і вказаний висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України та правовими позиціями Верховного Суду, які підлягають врахуванню всіма судами.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування додаткового рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, правильно застосував до них належні норми процесуального права, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва законне і обґрунтоване, отже, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07 вересня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.11.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук