РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2021Справа № 911/1639/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши справу

за позовом громадської організації «Білоцерківська районна громадська організація «Мисливці та рибалки»

до Київської обласної ради

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай»

про визнання незаконним та скасування рішення,

Представники:

від позивача Дейнека С.Л. ордер № 827377 від 06.09.2021

від відповідача Федоренко Є.В.

від третьої особи не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулась з позовом громадська організація «Білоцерківська районна громадська організацій «Мисливці та рибалки» до Київської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської обласної ради від 19.12.2019 № 728-32-VII «Про закріплення мисливських угідь за товариством з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» на території Київської області».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, надавши оскаржуваним рішенням товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» у складі мисливських угідь урочище «Макіївська дача» (площа 135 га), неправомірно припинив право позивача користуватися мисливськими угіддями в лісовому урочищі «Макіївська дача» (площа 135 га), якими позивач користується з 2013 року. Наразі термін користування мисливськими угіддями не закінчився, а позивач не відмовлявся від мисливських угідь лісового урочища «Макіївська дача».

Суд своєю ухвалою від 15.07.2021, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 21.07.2021 відкрив провадження у справі № 911/1639/21, постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження, залучив до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай».

Відповідач відхилив позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач не заперечив, що урочище «Макіївська дача» (площа 135 га) оскаржуваним рішенням надано у користування у складі мисливських угідь товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай». За твердженням відповідача, при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано врегульовану законодавством процедуру, і позивач не довів, що йому було погоджено та надано в користування мисливські угіддя лісового урочища «Макіївська дача» (площа 135 га).

У свою чергу позивач у відповіді на відзив зазначив, що в поданні Державного агентства лісових ресурсів України зазначена загальна площа 82169 га, а Київська обласна рада шостого скликання (рішення № 667-34-VI від 17.09.2013) надала позивачу в користування мисливські угіддя площею 77295 га за винятком 4874 га мисливських угідь, наданих у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача».

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Громадська організація «Мисливці та рибалки» на підставі рішення Київської обласної ради шостого скликання № 667-34-VІ від 17.09.2013 є користувачем мисливських угідь для ведення мисливського господарства терміном на 20 років площею 77295 га на території Білоцерківського району. Відповідно до додатку 8 «Опис меж мисливських угідь Білоцерківської районної громадської організації «Мисливці та рибалки (площа 77295 га)» до цього рішення позивачу наданні мисливські угіддя в Білоцерківському районі, які обмежуються:

- з півночі: межею Васильківського та Обухівського адміністративних районів.

- зі сходу: межею Кагарлицького, Рокитнянського Таращанського адміністративних районів;

- з півдня: межею Ставищанського та Володарського адміністративних районів до р. Рось;

- з заходу: межею далі вниз за течією р. Рось, яка розділяє мисливські угіддя з ДП «Білоцерківський лісгосп» до м. Біла Церква, далі по міській смузі до автомобільної дороги м. Біла Церква - м. Фастів до с. Дрозди, далі межею Сквирського та Фастівського адміністративних районів. Крім мисливських угідь, наданих у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача».

Цим же рішенням (п. 1.3) терміном на 25 років товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача» надано у користування мисливські угіддя загальною площею 4874 га на території Білоцерківського району.

Одними із документів, за результатами розгляду яких Київською обласною радою 17.09.2013 прийнято рішення № 667-34-VІ, були:

- рішення Макіївської сільської ради від 30.12.2011 про надання згоди Білоцерківській районній громадській організації «Мисливці та рибалки» на користування мисливськими угіддями на території сільської ради строком на 20 років;

- рішення Білоцерківської районної ради Київської області від 01.03.2012 № 13-157 в редакції рішення від 27.04.2012 № 14-167, яким надано згоду Білоцерківській районній громадській організації «Мисливці та рибалки» на користування мисливськими угіддями на території Білоцерківського району орієнтовною площею 82169 га терміном на 20 років без урахування мисливських угідь державного підприємства «Білоцерківське господарство»;

- лист Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22.05.2012 № 13-07-627, яким остання погодила надання у користування Білоцерківській районній громадській організації «Мисливці та рибалки» мисливських угідь на території Білоцерківського району, які перебувають у державній власності, орієнтованою площею 82169 га на 20 років, із них: польові угіддя - 74271 га, водно-болотні угіддя - 1027 га, ліси, які розташовані на сільськогосподарських землях - 2231 га, а також, лісові угіддя держлісфонду - 6690 га, до яких входять урочища: «Томилівська дача» (1854 га), «Бакали» (784 га), «Снігурі» (536 га), «Бутиха» (171 га), «Малишки» (142 га), «Білоцерківська Добролежівка» (186 га) «Шкарівська Добролежівка» (250 га) «Дубина» (71 га), «Макіївська дача» (135 га), «Гостромогильска дача (90 га), «Озірянська дача» (228 га), «Чупирянська дача» (193 га);

- лист державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» від 05.06.2012 № 554 про погодження Білоцерківській районній громадській організації «Мисливці та рибалки» на закріплення терміном на 20 років мисливських угідь в Білоцерківському лісництві, Томилівському лісництві, Сухоліському лісництві, а також в адміністративних межах сільських рад, у тому числі Макіївської.

Наведене свідчить про те, що з погоджених громадській організації «Мисливці та рибалки» для надання у користування мисливських угідь орієнтовною площею 82169 га фактично рішенням Київської обласної ради № 667-34-VІ від 17.09.2013 надано частину у розмірі 77295 га, а інша частина мисливських угідь площею 4874 га надана товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача» (77295 га + 4874 га = 82169 га). Мисливські угіддя, які надані товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача», знаходяться в Томилівському лісництві, і не стосуються адміністративних меж Макіївської сільської ради. З огляду на це суд дійшов висновку, що урочище «Макіївська дача» (135 га), яке перебуває у державній власності і надане позивачу у користування у складі мисливських угідь, погоджених у листі Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22.05.2012 № 13-07-627, не відноситься до мисливських угідь, наданих у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача».

Отже, урочище «Макіївська Дача» площею 135 га входить до складу мисливських угідь площею 77295 га, що надані рішенням Київської обласної ради № 667-34-VІ від 17.09.2013 позивачу для ведення мисливського господарства терміном на 20 років на території Білоцерківського району. Позивач, відповідно з 2013 року є користувачем урочища «Макіївська Дача» (135 га) у складі цих мисливських угідь.

Київська обласна рада VII скликання своїм рішенням від 19.12.2019 № 728-32-VII надала у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» мисливські угіддя у Білоцерківському та Сквирському районах Київської області площею 17315 га строком на 49 років, до складу яких ввійшло лісове урочище «Макіївська дача», що зазначено в додатку до цього рішення «Опис меж мисливських угідь товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» (площею 17315 га)».

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання визначає Закон України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000 № 1478-III (далі - Закон), який забезпечує рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Мисливськими угіддя, у розумінні Закону (ст.1), є ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства. Мисливське господарство як галузь - це сфера суспільного виробництва, основними завданнями якого є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, надання послуг мисливцям щодо здійснення полювання, розвиток мисливського собаківництва.

Користувачами мисливських угідь є спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Отже, метою використання мисливських угідь є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, надання послуг мисливцям щодо здійснення полювання, розвиток мисливського собаківництва.

Визначення мисливських угідь як певної ділянки суші та водного простору (а не земельної ділянки) має на меті виключно чітке окреслення меж, кордонів певної території, на якій перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Приписи ст. 22 Закону визначають порядок надання мисливських угідь у користування, що передбачає наявність згоди власників або користувачів земельних ділянок, на яких ведеться мисливське господарство. Зокрема, за змістом цієї статті мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Водночас, у розумінні земельного законодавства (стаття 79 Земельного кодексу України) земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

На відміну від визначеного Законом порядку ведення мисливського господарства (тільки за згодою власників або користувачів земельних ділянок будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок), власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України) мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Аналогічними правами наділені землекористувачі (стаття 95 Земельного кодексу України).

Отже, суттю землекористування є використання землевласником або землекористувачем певних властивостей саме земельної ділянки.

Викладені приписи законодавства свідчать, що земельні ділянки та мисливській угіддя є різними об`єктами користування з різним порядком надання їх в таке користування, а тому, спірне рішення не встановлює, не змінює та не припиняє жодних прав саме на земельні ділянки.

Попри це, виходячи зі змісту права, яке за Законом складає суть користування мисливськими угіддями, воно відноситься до речових прав на чуже майно, для захисту якого застосовуються правові механізми захисту права власності (ст. 396 ЦК України). Діяльність користувача мисливськими угіддями є правомірними очікування вчиняти певні дії відповідно до рішення щодо надання їх у користування, і доходи, отриманні від такої діяльності, є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набула чинності для України 11.09.1997 на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Підстави припинення права користування мисливськими угіддями визначені ст. 23 Закону, серед яка відсутня така, як надання у мисливських угідь у користування іншій особі.

Отже, внаслідок прийняття Київською обласною радою рішення від 19.12.2019 № 728-32-VII урочище «Макіївська дача» одночасно входить до складу мисливських угідь, які надані у користування громадській організації Білоцерківська районна громадська організація «Мисливці та рибалки» (рішення Київської обласної ради № 667-34-VІ від 17.09.2013) та товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай».

З огляду на це, оскільки Закон не передбачає можливості одночасного використання одних і тих самих угідь різними користувачами, суд дійшов висновку, що прийняття Київською обласною радою рішення від 19.12.2019 № 728-32-VII в частині надання урочища «Макіївська дача» у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» є неправомірним втручанням у наявне право користування громадської організації Білоцерківська районна громадська організація «Мисливці та рибалки».

Це право позивача підлягає захисту шляхом визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 19.12.2019 № 728-32-VII в частині надання урочища «Макіївська дача» у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» (ст. 393 ЦК України).

Підстави для скасування рішення відповідача від 19.12.2019 № 728-32-VII в іншій частині відсутні, оскільки воно не стосується прав позивача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов громадської організації «Білоцерківська районна громадська організацій «Мисливці та рибалки» до Київської обласної ради.

Визнати незаконними та скасувати рішення Київської обласної ради від 19.12.2019 № 728-32-VІІ в частині надання у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Зелений гай» мисливських угідь в межах лісового урочища «Макіївська дача», площею 135 га.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Київської обласної ради (пл. Л. Українки, 1, м. Київ, 01196, код 24572267) на користь громадської організації «Білоцерківська районна громадська організація «Мисливці та рибалки» (б-р. Михайла Грушевського, 46/143, м. Біла Церква, Білоцерківський район, Київська область, 09107, код 38010256) 1135,00 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 25.11.2021.

Суддя С.А. Ковтун