ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа№ 910/10905/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Грека Б.М.

Куксова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 (повний текст складено та підписано 09.08.2021)

у справі № 910/10905/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113"

2. ОСОБА_2

про визнання недійсними договорів, рішення та актів, скасування реєстраційних дій, застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 910/10905/21 заяву повернуто без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи заявнику.

Зазначена ухвала обґрунтована посиланням на те, що позивач не дотримався вимог п.2 ч.1 ст. 164, ч.4 ст. 174 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зокрема позивачем не надано докази сплати судового збору у розмірі 18 160,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/10905/21 та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

На думку скаржника, ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, зокрема, положень ст.ст. 164, 174 ГПК України, а також п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Позивач стверджує, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків річного доходу позивача, що підтверджується довідкою про доходи позивача, що слугувало підставою для звільнення позивача від сплати судового збору та залишено поза належною увагою суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Куксов В.В., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10905/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/10905/21.

31.08.2021 судом апеляційної інстанції скеровано до суду першої інстанції запит про направлення матеріалів справи та копію ухвали суду від 31.08.2021.

15.09.2021 матеріали справи №910/10905/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/10905/21 та дану апеляційну скаргу залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази. Враховуючи, що апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, то, відповідно, клопотання заявника про поновлення строку на подання апеляційної скарги судом наразі не розглядалось.

05.10.2021 від скаржника надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору, до якого додано копію довідки про доходи №556515 про нарахування пенсії за період з січня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 47 776,52 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/10905/21. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/10905/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі №910/10905/21. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 27.10.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 27.10.2021.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАТІНУМ-ЦЕНТР" у відзиві просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену ухвалу - без змін.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку, та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113" та ОСОБА_2 про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113", укладеного 13.08.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113" від 13.08.2018, повернувши у власність позивача право власності на частку 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113";

- визнання недійсним рішення про вихід зі складу засновників ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним Акту прийому-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113" від 13.08.2018 року;

- скасування реєстраційної дії № 1051460 від 14.082018 року;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки № 15/08/18-1 від 15.08.2018;

- визнання недійсним Акту прийому-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СР113" від 15.08.2018;

- скасування реєстраційної дії №2051460 від 15.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Суд у мотивах ухвали зазначив,що позивачу слід усунути наступні недоліки шляхом:

- надання доказів сплатити судового збору у розмірі 18 160,00 грн;

- надання договору купівлі-продажу частки № 15/08/18-1 від 15.08.2018;

- наданням письмових пояснень (конкретизації) щодо заявлених у пункті 3 позовних вимог;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Вказану ухвалу суду отримано ОСОБА_1 -28.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 13)

02.08.2021 ОСОБА_1 подала до суду заяву про доручення копії оскаржуваного рішення учасника №2 від 13.08.2018, заяву про усунення недоліків позовної заяви та клопотання про звільнення від сплати судового збору. Клопотання мотивоване посиланням на п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 заяву повернуто без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи заявнику.

Зазначена ухвала обґрунтована посиланням на те, що позивач не дотримався вимог п.2 ч.1 ст. 164, ч.4 ст. 174 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зокрема позивачем не надано докази сплати судового збору у розмірі 18 160,00 грн. Водночас, суд зауважив, що докази, які позивач подав в підтвердження майнового стану позивача не є належними та допустимими, та такими, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для звільнення від сплати судового збору.

Апеляційний господарський суд також не може погодитись з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем заявлено вісім немайнових вимог, а тому за подання даного позову позивач мав сплатити 18 160,00 грн судового збору.

Водночас, звертаючись до господарського суду із позовною заявою позивач не подав доказів сплати судового збору, що серед іншого також слугувало окремою підставою для залишення позову без руху.

В подальшому, позивач в межах встановлених судом строків для усунення недоліків заявив клопотання про звільнення останнього від сплати судового збору з посиланням на п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. Заявник у клопотанні просив врахувати майновий стан при вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору та звільнити останнього від сплати судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру та звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Водночас, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

При цьому, питання про звільнення від сплати судового збору вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обов`язок доказування і подання доказів визначений статтею 74 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, ті інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та свідчать матеріали справи, позивачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору в якості доказу про майновий стан додано копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №419 від 02.06.2021, із якої вбачається, що за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року у ОСОБА_1 інформація про доходи відсутня (а.с. 32).

Крім того, позивач також подав Довідку про доходи видану пенсіонеру ОСОБА_1 №999918, з якої вбачається про нарахування пенсії за період з червня 2020 року по травень 2021 року у розмірі 50 767,41 грн.

При цьому колегія суддів зауважує, що подані позивачем докази відповідають п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", зокрема позивачем подано належні та допустимі докази, які свідчать, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Тобто, у даному випадку надані докази є належними та допустимими доказами, які підтверджують відсутність коштів на оплату судового збору, які суд має враховувати при вирішенні питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

Отже, висновок суду першої інстанції є помилковим і суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Інших підстав для повернення позовної заяви у мотивах оскарженої ухвали суд першої інстанції не навів. Крім того, у резолютивній частині ухвали суд не зазначив про результат вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору від 02.08.2021.

Колегія суддів зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у рішенні від 08.12.2016 у справі "ТОВ "ФРІДА" проти України" (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17.01.2012 у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви (скарги) або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо наявності передбачених ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України підстав для повернення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 910/10905/21 є такою, що постановлена з неповним дотриманням норм процесуального права, а відтак, підлягає скасуванню з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції

Судові витрати.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 910/10905/21 скасувати. Справу № 910/10905/21 направити для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді Б.М. Грек

В.В. Куксов