ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2021 р. Справа№ 910/4049/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Буравльова С.І.

Барсук М.А.

представники сторін не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київметробуд» на рішення Господарського суду міста Києва (суддя - Алєєва І.В.) від 31.05.2021 у справі № 910/4049/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт»

до Акціонерного товариства «Київметробуд»

прo стягнення 175 100, 54 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Київметробуд» про стягнення 175100, 54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем належним чином передбаченого договором обов`язку з оплати вартості отриманого товару за договором поставки нафтопродуктів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Київметробуд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Лайт» заборгованість у сумі 165179, 16 грн, пеню у розмірі 5006, 00 грн та 3% річних у сумі 1252, 28 грн, інфляційні витрати у сумі 3653, 26 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2626, 36 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що строк оплати за поставлений товар настав, відповідачем контррозрахунку заборгованості, або доказів оплати боргу не надано, у зв`язку із чим визнав обґрунтованою вимогу про стягнення основного боргу. В частині інших вимог судом здійснено перерахунок нарахованих платежів та задоволено вимоги частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Київметробуд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4049/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за умовами укладеного між сторонами договору поставка товару мала здійснюватися продавцем окремими партіями, на підставі наданих покупцем письмових заявок, яких до справи позивач не надав.

Долучені до позову товарно-транспортні накладні не містять відомостей про особу, яка була уповноважена покупцем на прийняття від його імені товару та на підписання прийомо-здаточних документів, тож, на думку апелянта, такі накладні не можуть бути доказами, які підтверджують прийняття відповідачем товару.

Скаржник наголосив, що у видаткових накладних № 7823 від 13.11.2020, № 8104 від 24.11.2020 вказано, що вони виписані на підставі договору № 337/003/2020 від 04.08.2020, тоді як між сторонами насправді укладено договір №347/003/2020 від 03.08.2020. Отже, вважав апелянт, надані позивачем докази є неналежними, оскільки відсутній зв`язок між укладеним сторонами договором та доказами, які підвереджують його виконання сторонами. Договір за № 337/003/2020 04.08.2020 сторонами не укладався.

Крім того, апелянт зауважував, що вказана судом у рішенні інформація про те, що відповідач у відзиві на позов не заперечував проти твердження позивача про технічну помилку, допущену у номері та даті укладення сторонами договору є недостовірною і спростовуються текстом відзиву на позов, який є у матеріалах справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Корсак В.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 3939,76 грн.

Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021, у зв`язку із перебуванням судді Корсака В.А. у відпустці, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження, роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 справу № 910/4049/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Буравльов С.І., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 прийнято апеляційну скаргу акціонерного товариства «Київметробуд» на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4049/21 до провадження у визначеному складі суддів.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2020 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки нафтопродуктів, за яким постачальник зобов`язувався передати у власність покупця в погоджені сторонами у порядку, встановленому цим договором, строки, а покупець - прийняти і оплатити на умовах, визначених в цьому договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо), іменовані далі за текстом - «Товар», для використання у підприємницькій діяльності або з іншою метою, що не пов`язана з особистим, сімейним, домашнім та іншим подібним використанням (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору сторони передбачили, що поставка товару здійснюється окремими партіями за письмовими заявками покупця про готовність прийняти і оплатити товар, на підставі та в разі погодження яких, постачальником виставляється рахунок-фактура на оплату кожної партії товару. Номенклатура, кількість, ціна товару в партії визначається у рахунках - фактурах та видаткових накладних на поставку партії товару. Видаткові накладні підписуються уповноваженими представниками постачальника та покупця та скріплюються печатками сторін.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що сторони домовились вважати датою поставки товару дату видаткової накладної постачальника.

Згідно п. 3.5 Договору товар вважається поставлений (переданий) постачальником і прийнятий покупцем по якості - відповідно до технічних умов та іншим нормативно-технічних актів (паспорт, сертифікат заводу-виробника), по кількості - відповідно до видаткових накладних постачальника у відповідності з вибраними умовами (базисом) поставки партії товару.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна на товар є договірною та визначається на кожну партію поставки товару в рахунках-фактурах постачальника, яка є невід`ємною частиною цього договору та включає в себе ПДВ.

Пунктом 4.3 Договору, сторони домовились, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати у розмірі 100 % (сто відсотків) ціни партії товару протягом 1 (одного) банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

На виконання умов договору позивач, як продавець, сформував покупцю рахунок на оплату дизельного палива у кількості 70 000 літрів № 5679 від 04.08.2020 на суму 1 484 280 грн за дизельне паливо, який покупець оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 04.08.2020 № 644.

Протягом серпня 2020 - жовтня 2020 позивачем передано у власність відповідача,а останнім прийнято, дизельне пальне на загальну суму 1 383 348, 96 грн, що підтверджується видатковими накладними № 5099 від 06.08.2020, № 5122 від 07.08.2020, № 5260 від 13.08.2020, № 5513 від 21.08.2020, № 5519 від 21.08.2020, № 5842 від 03.09.2020, № 5849 від 03.09.2020, № 6039 від 10.09.2020, № 6282 від 18.09.2020, № 6352 від 21.09.2020, № 6562 від 29.09.2020, № 6725 від 06.10.2020, № 6900 від 13.10.2020, № 6901 від 13.10.2020, № 7107 від 20.10.2020, № 7206 від 23.10.2020, № 7280 від 26.10.2020 та № 7409 від 30.10.2020. Видаткові накладні, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємства, фіксують дату поставку і виконання обов`язків постачальником з поставки товару.

Станом на 01.11.2020 сума залишку здійсненої покупцем попередньої оплати становила 100 931, 04 грн. ( з розрахунку 1 484 280 грн ( сума оплати ) - 1383348, 96 грн вартість поставленого товару ).

04.11.2020 позивач передав, а відповідач прийняв дизельне пальне у кількості 5050 літрів на загальну суму 107 080, 20 грн, що підтверджується видатковою накладною постачальника № 7532 від 04.11.2020. Рахунок № 8371 від 03.11.2020 на оплату товару переданий до поставки товару. Отже, вартість поставленого і прийнятого відповідачем товару перевищувала суму оплати на 6149, 16 грн. (107 080, 20 грн - 100 931, 04 грн).

Рахунок на оплату товару № 8372 від 03.11.2020 на суму 161 150, 40 грн., відповідач оплатив 13.11.2020 згідно з платіжним дорученням № 94, після чого, 13.11.2020, позивач здійснив відповідачу поставку дизельного палива у кількості 5050 та 2500 літрів на загальну суму 160 090, 20 грн, що підтверджується видатковою накладною № 7823 від 13.11.2020.

Рахунок на оплату від 18.11.2020 № 8879 відповідач на день передачі товару не оплатив,проте 24.11.2020 позивач передав, а відповідач дизельне пальне у кількості 2500 та 5050 літрів на загальну суму 160 090, 20 грн, що підтверджується видатковою накладною від 24.11.2020 № 8104.

Відповідно до п. 4.8 Договору у разі наявності простроченої заборгованості по оплаті поставленого в рамках дії даного договору товару з боку покупця, постачальник зараховує грошові кошти, отримані в рамках договору, незалежно від призначення платежу, спочатку на погашення існуючої простроченої заборгованості за договором та залишок грошових коштів зараховує в рахунок оплати узгодженої між сторонами партії товару.

На підставі п. 4.8 Договору, грошові кошти, що надійшли від відповідача за платіжним дорученням від 13.11.2020 № 94 у розмірі 161 150, 40 грн були зараховані позивачем на таким чином :

- 6149, 16 грн - зараховано як часткову оплату за поставлений товар згідно ВН № 7532 від 04.11.2020;

- 155 001, 24 грн - зараховано як часткову оплату за поставлений товар згідно ВН № 7823 від 13.11.2020.

Таким чином, станом на день подання позовної заяви відповідач є боржником, який прострочив грошове зобов`язання за переданий і прийнятий ним товар за останніми видатковими накладними, а саме : 5088, 96 грн за товар згідно з видатковою накладною № 7823 від 13.11.2020 та 160 090, 20 грн - за видатковою накладною № 8104 від 24.11.2020, всього на загальну суму 165 179,16 грн.

Відповідач у добровільному порядку наявну заборгованість не сплатив, чим порушив право продавця на отримання вартості переданого ним покупцю у власність товару у розмірі та у строки, узгоджені сторонами у договорі, через що звернувся до господарського суду з позовом.

Суд першої інстанції виходив з того, строк оплати за поставлений товар настав, відповідачем контрозрахунку заборгованості або доказів оплати боргу не надано, у зв`язку із чим вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 165 179, 16 грн визнана судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Пунктом 4.3 Договору установлено, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати у розмірі 100 % (сто відсотків) ціни партії товару протягом 1 (одного) банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

Встановивши, що відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, здійснивши перевірку та перехування розрахунків позивача щодо заявлених ним до стягнення пені, втрат від інфляції, 3% річних, суд задовольнив вимоги частково, у сумі 5006,00 грн пені, 3653,26 грн втрат від інфляції та 1252,28 грн 3 % річних.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 265 Господарського кодексу України, що кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Скаржник наголошував, що у видаткових накладних № 7823 від 13.11.2020, № 8104 від 24.11.2020 вказано, що вони містять посилання на договір за № 337/003/2020 від 04.08.2020, тоді як підписаний 03.08.2020 сторонами договір мав інший номер 347/003/2020.

Установлено, що відносини між сторонами мали триваючий характер. Товар, як поставка на умовах попередньої оплати і у спосіб оформлення приймання-передачі товару відповідали умовам укладеного між ними договору. Покупцем (відповідачем) не доведено, що між ним та позивачем існували правовідносини з поставки нафтопродуктів,засновані на іншій правовій підставі, ніж договір, на який постався позивач.

Товар, обумовлений договором, був переданий позивачем та прийнятий відповідачем, тож відсутність у товарно-транспортних накладних відомостей про особу, яка приймала товар, не є підставою для виключення видаткових накладних з числа документів, які, нарівні із рахунками - фактурами, сторони домовилися визнавати доказом узгодження між ними номенклатури, кількості і ціни товару у партії. Сторони також домовилися,що видаткова накладна є доказом, який підтверджує момент поставки товару та його кількість. ( пункти 3.1.-3.5.догвору)

Колегія суддів відхиляє за неспроможністю доводи скаржника про відсутність у матеріалах справи заявок відповідача на поставку йому товару, адже їх відсутність не впливає на юридичну оцінку виконання сторонами договору.

Доводи апелянта по суті скарги не знайшли свого підтвердження,тоді як суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на скаржника.

Керуючись приписами статей 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київметробуд» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4049/21 - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.І. Буравльов

М.А. Барсук