ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Справа№ 910/4767/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 28.09.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 07.06.2021 (рішення складено 07.06.2021)

у справі № 910/4767/21 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 244 904, 43 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 244904,43 грн вартості недостачі вугілля.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по перевезенню вантажу, а саме незабезпечення залізницею збереження вантажу у процесі перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі вартості недостачі вантажу на суму 244904,43 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/4767/21 позов задоволено повністю.

За рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 244904,43 грн вартості нестачі вантажу та 3673,57 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено обставини втрати вартості вантажу з вини відповідача, у зв`язку з чим останній має відшкодувати завдані збитки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у позові, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, є недоведеними.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин незабезпечення залізницею схоронності вантажу, а також не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи відповідача щодо зазначення відправником вологості вантажу, а відтак не застосовано 2% (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги позивач подав відзив, у якому погоджується з висновками, викладеним у оскаржуваному рішенні, вважає його законним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, у грудні 2020 року залізницею було здійснено перевезення вантажу - вугілля кам`яне марки г-газовий у вагонах за залізничними накладними №46016416, 46107983, 46016424, 40367070 (досилочна), 46270724, 45955697, 46167037, 34619338 (досилочна), 46108015, 45658770, 45955739, 46001624 (досилочна), 40366908 (досилочна), 45918158, 46321428, 46321451,46311833, 46311858, 46343984, 46332003, 46331997, одержувачем якого є ВП "ДТЕК БУРШТИНСЬКА ТЕС" АТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО".

Вантажовідправником вказаного вугілля є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі - позивач, ПРАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"). Вантаж було передано до перевезення залізниці на підставі укладеного 13.03.2020 між ПРАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (замовник) та АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (перевізник, відповідач) Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції, що оприлюднено 19.10.2020, та яка вводиться в дію 20.10.2020) (далі - договір), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги. Відповідно до п. 1.9 договору код платника є номером договору з замовником. Пункт 1.10 договору передбачає, що договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладання договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1 договору. Згідно з Повідомленням про укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 замовнику присвоєно код платника 8127810 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером, який використовується для ідентифікації договірних відносин як номер договору.

У грудні 2020 року залізницею було здійснено перевезення вантажу - вугілля кам`яне марки г-газовий у вагонах за залізничними накладними №№ №46016416, 46107983, 46016424, 40367070 (досилочна), 46270724, 45955697, 46167037, 34619338 (досилочна), 46108015, 45658770, 45955739, 46001624 (досилочна), 40366908 (досилочна), 45918158, 46321428, 46321451,46311833, 46311858, 46343984, 46332003, 46331997 до станції призначення - Бурштин Львівська Залізниця, одержувачем якого є "ДТЕК БУРШТИНСЬКА ТЕС".

Після прибуття вагонів на станцію Знам`янка Одеської залізниці та після прибуття вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці працівниками залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлено нестачу вантажу, про що були складені комерційні акти за №388103/675, №388103/674, №388103/676, №388103/677, №388103/678, №388103/679, №388103/680, №388103/692, №388103/688, №388103/689, №388103/690, №388103/691, №388103/682, №388103/681, №410006/181/749, №410006/185/753, №410006/184/752, №410006/182/750, №410006/183/751, №410006/180/748, №388103/649, №388103/645, №388103/641 №388103/647, №388103/648, №388103/643, №388103/644, №388103/650, №388103/642, №388103/646, №388103/722, №388103/693, №388103/694, №388103/695, №388103/697, №388103/696, №388103/698, №388103/568, №388103/654, №388103/653, №388103/656, №388103/651, №388103/652, №410006/176/687, №388103/621, №388103/620, №388103/655, №388103/732, №388103/733, №388103/734, №388103/735, №388103/736, №388103/737, №388103/738, №388103/754, №388103/755, №388103/756, №388103/757, №388103/758, №388103/759, №388103/760.

За твердженнями позивача, загальна вартість недостачі вантажу, визначена ним на підставі доданих до позовної заяви довідок про вартість вантажу, з урахуванням норми недостачі вантажу 1%, становить 244 904,43 грн.

Дані обставини і стали підставою для звернення ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу до станції призначення - Бурштин Львівська Залізниця на підставі залізничних накладних №№ 46016416, 46107983, 46016424, 40367070 (досилочна), 46270724, 45955697, 46167037, 34619338 (досилочна), 46108015, 45658770, 45955739, 46001624 (досилочна), 40366908 (досилочна), 45918158, 46321428, 46321451,46311833, 46311858, 46343984, 46332003, 46331997.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Відповідно до ст. 37 Статуту тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. п. 2, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено вище, при прибутті вагонів на станцію залізницею проведено перевірку маси та кількості вантажу, під час якої виявлено нестачу вантажу.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений Комерційними актами, а саме відповідно до наявних в матеріалах справи комерційних актів:

- № №388103/675, №388103/674, №388103/676, №388103/677, №388103/678, №388103/679, №388103/680 від 19.12.2020 недостача у вагоні № 56151566 становить 3150 кг, у вагоні № 53525846 - 2000 кг, у вагоні № 62523824 - 4150 кг, у вагоні №62059605 - 2950 кг, у вагоні № 60461464 - 3050 кг, у вагоні № 63659171 - 2400 кг, у вагоні № 56258569 - 3250 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46016416 становить 1803,95 грн з ПДВ;

- №388103/692, №388103/688, №388103/689, №388103/690, №388103/691 від 21.12.2020 недостача у вагоні № 52276417 становить 2950 кг, у вагоні № 60460078 - 3450 кг, у вагоні № 52571361 - 3000 кг, у вагоні № 61191110 - 3100 кг, у вагоні № 53075248 - 3100 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46107983 у цих вагонах становить 1 850,36 грн з ПДВ;

- №388103/682, №388103/681 від 19.12.2020 недостача у вагоні № 55329775 становить 3150 кг, у вагоні № 62256979 - 3000 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 47655634 у цих вагонах становить 1806,02 грн з ПДВ;

- № 410006/181/749, №410006/185/753, №410006/184/752, №410006/182/750, №410006/183/751, №410006/180/748 від 24.12.2020 недостача у вагоні № 56320922 становить 3050 кг, у вагоні № 55335657 - 2200 кг, у вагоні № 56867872 - 2900 кг, у вагоні № 53411815 - 2200 кг, у вагоні № 56863228 - 2950 кг, у вагоні № 53577425 - 1750 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46270724 у цих вагонах становить 1 837,56 грн з ПДВ;

- №388103/649, №388103/645, №388103/641 №388103/647, №388103/648, №388103/643, №388103/644, №388103/650, №388103/642, №388103/646 від 17.12.2020 недостача у вагоні № 53599379 становить 3550 кг, у вагоні № 53560413 - 2850 кг, у вагоні № 64093131 - 2050 кг, у вагоні № 63871164 - 3100 кг. у вагоні № 59084855 - 3050 кг, у вагоні № 61075875 - 2850 кг, у вагоні № 61017562 - 2800 кг, у вагоні № 53125076 - 4250 кг, у вагоні № 52371408 - 2650 кг, у вагоні № 53560413 - 2850 кг, у вагоні № 53598553 - 3000 кг За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 45955697 у цих вагонах становить 1991,71 грн з ПДВ;

- №388103/722 від 26.12.2020 недостача у вагоні № 60728771 становить 2500 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46167037 у цих вагонах становить 2020,06 грн з ПДВ;

- №388103/693, №388103/694, №388103/695, №388103/697, №388103/696, №388103/698 від 21.12.2020 недостача у вагоні № 55618854 становить 2500 кг, у вагоні № 56743834 - 2350 кг, у вагоні № 62257027 - 2150 кг, у вагоні № 56170657 - 2200 кг. у вагоні № 59955740 - 2250 кг, у вагоні № 53498333 - 2100 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/60 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46108015 у цих вагонах становить 1777,54 грн з ПДВ;

- №388103/568 від 07.12.2020 недостача у вагоні № 61078184 становить 1900 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 21.12.2020 № 1/7056 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 45658770 у цих вагонах становить 2115,78 грн з ПДВ;

- №388103/654, №388103/653, №388103/656, №388103/651, №388103/652, №388103/655 від 17.12.2020 та №410006/176/687 від 16.12.2020 недостача у вагоні № 56291172 становить 3400 кг, у вагоні № 53413563 - 3550 кг, у вагоні № 61016176 - 2650 кг, у вагоні № 60358769 - 3400 кг. у вагоні № 53535167 - 3550 кг, у вагоні № 53543179 - 1050 кг, у вагоні № 53546529 - 2500 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 30.12.2020 № 1/7247 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 45955739 у цих вагонах становить 2003,88 грн з ПДВ;

- №388103/621, №388103/620 від 15.12.2020 недостача у вагоні № 59086926 становить 2500 кг, у вагоні № 56275530 - 2500 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 21.12.2020 № 1/7056 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 45918158 у цих вагонах становить 1799,62 грн з ПДВ;

- №388103/732 від 27.12.2020 недостача у вагоні № 52171147 становить 2600 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46321428 у цих вагонах становить 1810,34 грн з ПДВ;

- №388103/733 від 27.12.2020 недостача у вагоні № 56557689 становить 2450 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.2021 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46321451 у цих вагонах становить 1815,62 грн з ПДВ;

- №388103/734, №388103/735, №388103/736 від 27.12.2020 недостача у вагоні № 56460579 становить 3250 кг, у вагоні № 53522512 - 4550 кг, у вагоні № 56327570 - 3200 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.21 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46311833 у цих вагонах становить 1805,71 грн з ПДВ;

- №388103/737, №388103/738 від 27.12.2020 недостача у вагоні № 53541330 становить 3350 кг, у вагоні № 63485742 - 3700 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.21 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46311858 у цих вагонах становить 1900,32 грн з ПДВ;

- №388103/754, №388103/755 від 28.12.2020 недостача у вагоні № 52507019 становить 3250 кг, у вагоні № 56944036 - 2350 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.21 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46343984 у цих вагонах становить 1966,91 грн з ПДВ;

- №388103/756, №388103/757 від 28.12.2020 недостача у вагоні № 55337414 становить 2250 кг, у вагоні № 56578081 - 2350 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.21 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46332003 у цих вагонах становить 1902,55 грн з ПДВ;

- №388103/758, №388103/759, №388103/760 від 28.12.2020 недостача у вагоні № 62313002 становить 2200 кг, у вагоні № 53551388 - 2750 кг, у вагоні № 60454428 - 2800 кг. За даними довідки ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" від 04.01.21 № 1/61 про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного, що перевозилась за залізничною накладною № 46331997 у цих вагонах становить 1797,54 грн з ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Вищевказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у залізничних накладних, фактичній масі вантажу.

Враховуючи те, що судом встановлено факт порушення відповідачем охоронюваних законом прав та інтересів позивача, внаслідок чого останнім були понесені збитки, суд не вбачає підстав для звільнення від відповідальності особи, чиї дії/бездіяльність призвели до відповідних наслідків.

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше ніж 16,0% (пункт 4.3.). Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними залізничних накладних не перевищує гранично допустиму норму, що підтверджується записом у графі 20 перевізного документа "Вантаж у твердому стані, з вологістю не більше 12%".

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за № 163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання гранулометричного складу палива.

З урахуванням визначення національними стандартами України кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Отже, з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, доказів перевищення показників вологи гранично допустимій нормі не надано, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 № 6-469св10).

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.02 № 04-5/601, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Як підтверджено матеріалами справи, спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічному відношенні справному вагоні, що встановлене комерційними актами. Встановлені комерційними актами обставини свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

Таким чином, враховуючи, що перевезення відбувалося у технічно-справних вагонах, придатних для даної господарської мети суд доходить висновку про те, що саме відповідач несе відповідальність за втрату частини вантажу у вагонах № 56151566, № 53525846, № 62523824, №62059605, № 60461464, № 63659171, № 56258569, № 52276417, № 60460078, № 52571361, № 53075248, № 62256979, № 56320922, № 55335657, № 56867872, № 53411815, № 56863228, № 53577425, № 53599379, № 64093131, № 63871164, № 59084855, № 61075875, № 61017562, № 53125076, № 52371408, № 53560413, № 53598553, № 60728771, № 55618854, № 56743834, № 62257027, № 56170657, № 59955740, № 53498333, № 61078184, № 53413563, № 61016176, № 60358769, № 53535167, № 53543179, № 53546529, № 56275530, № 52171147, № 56557689, № 53522512, № 56327570, № 53541330, № 63485742, № 52507019, № 56944036, № 56578081, № 53551388, № 60454428, прийнятих до перевезення за залізничними накладними № 46016416, № 46107983, № 47655634, № 46270724, № 45955697,№ 46108015, № 45658770, № 45955739, № 45918158, № 46321428, № 46321451, № 46311833, № 46311858, № 46343984, № 46332003, № 46331997.

Положення ст. 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу. Відтак, вказані обставини можуть бути встановлені судом за допомогою наданих позивачем доказів. За висновками суду обставини, встановлені у комерційних актах №388103/675, №388103/674, №388103/676, №388103/677, №388103/678, №388103/679, №388103/680, №388103/692, №388103/688, №388103/689, №388103/690, №388103/691, №388103/682, №388103/681, №410006/181/749, №410006/185/753, №410006/184/752, №410006/182/750, №410006/183/751, №410006/180/748, №388103/649, №388103/645, №388103/641 №388103/647, №388103/648, №388103/643, №388103/644, №388103/650, №388103/642, №388103/646, №388103/722, №388103/693, №388103/694, №388103/695, №388103/697, №388103/696, №388103/698, №388103/568, №388103/654, №388103/653, №388103/656, №388103/651, №388103/652, №410006/176/687, №388103/621, №388103/620, №388103/655, №388103/732, №388103/733, №388103/734, №388103/735, №388103/736, №388103/737, №388103/738, №388103/754, №388103/755, №388103/756, №388103/757, №388103/758, №388103/759, №388103/760 відповідачем не були спростовані та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з вини відповідача.

Слід також зазначити, що Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" має право на пред`явлення позову до суду як особа, якій завдано збитки через бездіяльність АТ «Українська залізниця» у забезпеченні збереження вантажу.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на встановлені обставини справи, наявні всі елементи складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості вантажу, завданої шкоди - збитків у сумі 244904,43 грн (вартість втраченого вантажу), та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

При цьому, відповідачем в свою чергу не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 244904,43 грн збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/4767/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/4767/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/4767/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4767/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 24.11.2021 після виходу з лікарняного та відпусток суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська