ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Справа№ 920/108/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 28.09.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 02.06.2021 (повний текст складено 14.06.2021)

у справі № 920/108/21 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл"

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_2

Про стягнення 342 657, 34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно 342657, 34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору овердрафту № 6 від 01.03.2018.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 у справі №920/108/21 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 205761,66 грн. боргу по овердрафту, 2234,80 грн. нарахованих відсотків по овердрафту, 14832,55 грн. прострочених відсотків по овердрафту, 1234,57 грн. 3% річних по простроченому основному боргу, 41,40 грн. 3% річних по прострочених відсотках, 4732,52 грн. індексу інфляції по простроченому основному боргу, 133,16 грн. індексу інфляції по простроченим відсоткам, 3434,56 грн. витрат по сплаті судового збору.

В позові в частині стягнення 113686, 68 грн. штрафних санкцій відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1705, 30 грн. покладено на позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Приймаючи рішення в частині задоволення позову, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи щодо прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором.

В частині відмови у позові суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано до матеріалів справи розрахунок штрафних санкцій з посиланням на конкретні порушення відповідачем умов договору, передбачених розділом 12, а також не зазначено періоди такого порушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні штрафних санкцій та частковому стягненні судового збору, прийняти нове, яким стягнути в солідарному порядку з відповідачів штрафні санкції, передбачені кредитним договором, в розмірі 80186, 68 грн та судові витрати. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права і порушує інтереси Банку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що штрафні санкції у загальному розмірі 80186,68 грн позивачем було нараховано за невиконання вимог та порушення відповідачем безпосередньо пунктів 9.2.1, 9.2.2, 9.3.1, 9.3.4, 9.3.5, 9.3.8 кредитного договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами не було надано відзивів на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

Представники відповідачів в судове засідання 28.09.2020 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

В матеріалах справи містяться конверти з копіями ухвали суду апеляційної інстанції від 30.08.2021, яка надсилалась Товариству з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл" за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб: 40000, м. Суми, вул. Бєлінського,2, причиною повернення зазначено "за закінченням терміну зберігання", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою, надана на запит суду Косівщинською сільською радою Сумського району Сумської області: 41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Пушкіна, 20, причиною повернення зазначено: «за даною адресою не проживає».

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання та обізнані про розгляд даної справи у Північному апеляційному господарському суді, а не отримання поштової кореспонденції учасником справи не залежить від волевиявлення суду.

У свою чергу, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Північного апеляційного господарського суду у справі №920/108/21 оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідачів, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 01.03.2018 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл" (позичальник) було укладено договір про надання овердрафту №6 (далі - договір), відповідно до пункту 2.1. якого у порядку та на умовах, визначених договором, банк протягом строку дії ліміту, надає позичальнику можливість використання овердрафту шляхом здійснення платежів з рахунку в обсягах, що перевищують фактичні залишки коштів на ньому, в межах ліміту овердрафту, внаслідок чого на зазначеному рахунку виникає дебетове сальдо.

Пунктами 2.7-2.8 договору передбачено, що банк встановлює ліміт овердрафту по рахунку першого відповідача 850000 грн.

У подальшому, 01.03.2018 між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (кредитор або банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл" (боржник), ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договори поруки №6 та 6/1 відповідно для гарантування перед банком виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл" договору.

Також, 18.09.2018 до договорів поруки було укладено додаткові договори № 1 (а.с.38-46, 48-55).

Додатковим договором від 18.09.2018 № 1 до договору встановлено ліміт овердрафту 1000000 грн.

Пунктом 3.1 договору (з урахуванням додаткового договору) передбачено, що процентна ставка за користування овердрафтом є фіксована процентна ставка, розмір якої визначається залежно від періоду фактичного користування кредитом та процентної ставки, яка застосовується за відповідний період строку безперервного користування овердрафтом чи після його закінчення, а саме: до 7 днів включно 18% річних; від 8-до 14 днів 19%; від 15 до 30 днів 20%; від 30 до 60 днів 22%; більше 60 днів 23% річних.

Проценти за відповідною процентною ставкою нараховуються починаючи з дня, наступного за днем закінчення періоду нарахування процентів за попередньою процентною ставкою і діють до закінчення періоду, передбаченого для даного розміру процентної ставки.

Пунктом 5.5 договору сторони передбачили, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щомісячно у валюті овердрафту на основну суму боргу, виходячи із розрахунку фактичної кількості днів існування заборгованості за основною сумою боргу та фактичною кількістю днів у році.

Відповідно до п.2.2 договору перший відповідач зобов`язався використовувати овердрафт з дотриманням вимог чинного законодавства України, повернути наданий йому овердрафт, сплатити проценти за користування наданим йому овердрафтом та комісії винагороди (комісії), а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.

Згідно з п. 5.1 договору протягом строку дії ліміту перший відповідач зобов`язаний здійснювати погашення основної суми боргу (овердрафту) не пізніше останнього дня Максимального СБК або не пізніше дати закінчення строку дії ліміту в залежності від того, яка дата настає раніше.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5.4 договору передбачено, що перший відповідач зобов`язаний забезпечити наявність грошових коштів на рахунку в сумі, достатній для сплати платежів першого відповідача за зобов`язаннями, на дати виконання зобов`язань, передбачені цим Договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що станом на 05.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл" не виконано зобов`язання щодо сплати коштів, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 213294, 51 грн. На момент звернення з позовом заборгованість склала 205761,66 грн.

Згідно з п. 6.1 договору зобов`язання банку є відкличними. Банк має безумовне право відповідно до домовленостей сторін, викладених в цьому договорі, призупинити надання овердрафту або відкликати овердрафт, у тому числі з підстав порушення або невиконання першим відповідачем вимог, визначених договором тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача-1 з вимогою від 18.01.2021 №116.20-05/69/3499/2021-18/вих про дострокове повернення кредиту, а також вимоги до поручителів, які залишились не виконаними (а.с.57-62). Слід звернути увагу, що зазначені вимоги були направлені на зазначені у договорі та договорах поруки, останні відомі позивачу адреси відповідачів.

Крім того, у пункті 4.2.6 договорів поруки передбачено, що відповідачі у строк, що не перевищують 10 днів, повинні повідомити позивача про зміну місця проживання та реєстрації. Однак другим та третім відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, що ними було дотримано вищезазначені вимоги Договорів поруки.

Також, в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 25.03.2021, яким підтверджена адреса Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс-Мілл", яка зазначена позивачем у позові. Вимога позивача направлялась першому відповідачу на адресу, яка міститься у вказаному витягу: вул. Бєлінського, буд. 2, м. Суми, 40030.

Спір у справі виник з приводу того, що відповідачами обов`язки по зазначеним договорам виконані не були.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З апеляційної скарги вбачається, що Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" оскаржує рішення суду першої інстанції та просить його скасувати лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 80186,68 грн штрафних санкцій, також просить прийняти у даній частині нове рішення про задоволення позову, в решті рішення залишити без змін. Зазначені вимоги апеляційної скарги є предметом апеляційного розгляду.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку щодо відмови у задоволенні апеляційної скарги, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про надання овердрафту №6 від 01.03.2018 та договори поруки №6 та 6/1 від 01.03.2018 як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідачів взаємних цивільних прав та обов`язків.

Так, відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Крім того, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 Цивільного кодексу України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції було встановлено обставини порушення відповідачем-1 умов договору про надання овердрафту №6 від 01.03.2018.

З урахуванням того, що відповідач-1 не виконав умови основного зобов`язання, чим порушив умови договору та вищезазначені норми матеріального права, а в забезпечення виконання відповідача-1 перед банком, з відповідачами-2, -3 було укладено договори поруки, суд дійшов до висновку про те, що звернення позивача з даним позовом до боржника та поручителів є правомірним. Дані обставини є встановленими судом першої інстанції та не оспорюються сторонами.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку 205761,66 грн боргу по овердрафту, 2234,80 грн нарахованих відсотків по овердрафту, 14832,55 грн прострочених відсотків по овердрафту, 1234,57 грн 3% річних по простроченому основному боргу, 41,40 грн 3% річних по прострочених відсотках, 4732,52 грн індексу інфляції по простроченому основному боргу, 133,16 грн індексу інфляції по прострочени відсоткам (загальний період з 06.03.2018 по 17.12.2020).

Щодо вимог Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення 80186,68 грн штрафних санкцій слід зазначити наступне.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 12.2 договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, позивач має право застосовувати до відповідача штрафні санкції. Види порушень та штрафних санкцій перераховані у п.12.2.1-12.2.7 договору.

Виходячи з принципу змагальності сторін у господарському процесі кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, що передбачено положеннями статті 13 ГПК України.

При цьому, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, судом встановлено, що позивачем не надано до матеріалів справи розрахунок штрафних санкцій з посиланням на конкретні порушення відповідачем умов договору, передбачені у розділі 12, а також не зазначено періоди такого порушення, зважаючи не те, що договором овердрафту та договорами поруки передбачено сплату штрафу за кожний випадок такого неподання у встановлений цим договором термін.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідальність за порушення зобов`язань передбачена для відповідачів окремими договорами, в той же час позивач просить суд стягнути загально нараховану суму штрафу з відповідачів в солідарному порядку, в тому числі покладаючи штрафні санкції відповідача-1 на інших відповідачів, за невиконання відповідачем-1 договору, в частині надання інформації, що є неправомірним.

Розрахунок штрафних санкцій, наведений у апеляційній скарзі не може бути застосовано, оскільки до суду першої інстанції його подано не було та приймаючи оскаржуване рішення, суд його не досліджував.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів визнає обґрунтованим та законним рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 у справі №920/108/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 у справі №920/108/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 02.06.2021 у справі №920/108/21 залишити без змін.

Матеріали справи №920/108/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 24.11.2021 після виходу з лікарняного та відпусток суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська