ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2021 року м. Харків Справа № 913/673/21
Провадження № 5/913/673/21
про стягнення 21 266 грн 97 коп.,
Суддя Господарського суду Луганської області Вінніков С.В.
Без повідомлення (виклику) представників сторін
Лисичанське комунальне спеціалізоване підприємство по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» (далі ЛКСП «Лисичанськводоканал», позивач) 21.09.2021 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова фірма «Шарм» (далі ТОВ «ВТФ «Шарм», відповідач) про стягнення заборгованості за договором від 01.04.2020 № 80-1 на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі договір № 80-1) в сумі 21 021 грн 29 коп. та інфляційних втрат у сумі 245 грн 68 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що на виконання умов договору № 80-1 ним у період з жовтня 2020 року по липень 2021 року надано відповідачу послуги на загальну суму 30 220 грн 71 коп., які останній оплатив частково в сумі 9 199 грн 42 коп. Заборгованість становить 21 021 грн 29 коп.
У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем наданих послуг позивач відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував інфляційні втрати за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року в сумі 245 грн 68 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.
Ухвалою суду від 28.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи за наявними у справі матеріалами.
08.10.2021 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення від 01.10.2021 № 01/2496 до позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 28.09.2021, до яких додано протокол розбіжностей до договору № 80-1.
У додаткових поясненнях позивач вказує, що відповідач, підписуючи договір № 80-1 та протокол розбіжностей до договору (одноособово) від 13.08.2020, усвідомлював всі правові наслідки порушення строків для укладання договору та отримання послуг по договору з 01.01.2020.
Позивач зазначає, що відповідачем частково здійснена оплата за надані послуги, про що свідчать додані копії платіжних доручень. Оплата за поверхневі стічні води за період з січня по червень 2020 року відповідачем виконана в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення від 09.04.2021 № 123.
У додаткових поясненнях позивачем з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення залучення інвестицій та запровадження нових фінансових інструментів» від 19.06.2020 № 738-ІХ статтю 181 «Загальний порядок укладення господарських договорів» Господарського кодексу України викладено у новій редакції, без надання можливості застосування протоколу розбіжностей, тому вважає, що відповідачем безпідставно направлено протокол розбіжностей. Цивільне законодавство також не містить жодної норми права для застосування протоколу розбіжностей та діючим законодавством не передбачено використання та підписання подібних документів, окрім як договір.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд
Між ЛКСП «Лисичанськводоканал» як виконавцем та ТОВ «ВТФ «Шарм» як споживачем 01.04.2020 укладено договір № 80-1 на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, за умовами якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення, а споживач своєчасно оплачувати надані йому послуги на умовах визначених цим договором, та виконувати інші умови даного договору (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору загальний обсяг послуг за цим договором складає:
- централізоване водопостачання: за рік 451,0 м3, за місяць 37,60 м3,
- централізоване водовідведення: за рік 2 415,0 м3, за місяць 201,25 м3,
у тому числі: стічні води за рік 451,0 м3, за місяць 37,60 м3, поверхневі стічні води за рік 1 964,0 м3, за місяць 163,67 м3.
Пунктом 5.10 договору передбачено, що розрахунки за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, споживач здійснює за діючими тарифами, встановленими згідно з чинним законодавством України.
Відповідно до п.п. 5.11-5.12 договору оплата наданих послуг, здійснюється споживачем у розмірі 100% на розрахунковий рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з дати отримання рахунку-фактури та акту виконаних робіт (наданих послуг). У випадку невиконання умов п. 5.3 договору, ненадання звіту, неотримання рахунку-фактури, не підписання акту виконаних робіт споживачем, термін оплати не повинен перевищувати десяти днів після закінчення розрахункового періоду. Оплата здійснюється споживачем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок виконавця. У разі зміни тарифів оплата послуг споживачем здійснюється за новим тарифом, з часу його введення в дію, без внесення змін до даного договору.
Згідно п. 5.13 договору споживач здійснює оплату за спожиті послуги за встановленими тарифами НКРЕКП на час розрахункового періоду.
Даний договір діє з моменту його підписання по 31.12.2020. Згідно ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2020 (п. 9.1 договору).
Як зазначив позивач, на виконання умов договору ним були надані відповідачеві послуги на загальну суму 30 220 грн 71 коп., які останній оплатив частково в сумі 9 199 грн 42 коп.
Станом на 31.08.2021 заборгованість за договором № 80-1 з урахуванням об`єму скиду ливневих стоків за період з 30.11.2020 по 31.08.2021 складає 21 021 грн 29 коп.
Оплату за надані послуги відповідач не здійснив.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Приписами ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У п. 5.11 договору № 80-1 сторони передбачили, що оплата наданих послуг, здійснюється споживачем у розмірі 100% на розрахунковий рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з дати отримання рахунку-фактури та акту виконаних робіт (наданих послуг).
Позивачем до позовної заяви надані копії рахунків-фактур від 30.11.2020 № 80-1/1120/1, від 29.12.2020 № 80-1/1220/1, від 29.01.2021 № 80-1/0121/1, від 26.02.2021 № 80-1/0221/1, від 30.03.2021 № 80-1/0321/1, від 30.04.2021 № 80-1/0421/1, від 27.05.2021 № 80-1/0521/1, від 23.06.2021 № 80-1/0621/1, від 22.07.2021 № 80-1/0721/1, від 27.08.2021 № 80-1/0821/21 (а.с.42-51) та копії платіжних доручень (а.с.52-57).
Проте позивачем актів виконаних робіт (наданих послуг), складання яких передбачено умовами договору № 80-1 та які засвідчують факт надання відповідних послуг та їх обсяги, суду не надано, як і не надано доказів їх вручення/направлення відповідачеві.
Суд зауважує, що надані позивачем копії рахунків не підтверджують факт надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за договором № 80-1 відповідачеві, оскільки вони є підставою виникнення у відповідача обов`язку для здійснення оплати наданих послуг.
Крім того, указані рахунки не приймаються судом до уваги, оскільки з їх змісту неможливо встановити чи є особа, яка їх отримувала ОСОБА_1 , та чий підпис міститься в них, працівником ТОВ «ВТФ «Шарм» (не вказано посаду цієї особи).
Отже, позивачем в порушення викладених приписів законодавства не надано суду належних доказів на підтвердження факту надання відповідачеві послуг за договором від 01.04.2020 № 80-1 за період з 30.11.2020 по 31.08.2021.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 80-1 на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 21 021 грн 29 коп.
У зв`язку з тим, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року в сумі 245 грн 68 коп. носить похідний характер та з огляду на недоведеність позивачем факту надання послуг за договором № 80-1 відповідачеві, відсутні підстави для її задоволення.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в їх задоволенні.
Судовий збір у сумі 2 270 грн 00 коп. покладається на позивача згідно зі ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 252 ГПК України, господарський суд
1. У задоволенні позову Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова фірма «Шарм» відмовити.
2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.
3. Учасники справи:
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 26.11.2021.

Суддя Сергій Вінніков