РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/12579/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «РВС» БАНК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй»

про стягнення 147965,10 грн,

Без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «РВС» БАНК» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» про 147965,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем відповідно до регресної вимоги № 1137/21-БТ від 09.07.2021 про відшкодування суми Гарантії № 3776-18Г, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 147965,10 грн., яка складається з 144721,77 грн суми сплаченої гарантії, 2616,87 грн 30% річних та 626,46 грн пені, яку позивач просить стягнути з відповідача.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.08.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4 оф.4.

Станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №338 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача 25.08.2021.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2018 між Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» (генпідрядник, відповідач) укладено Договір підряду на виконання робіт із будівництва казарми поліпшеного планування у військовому містечку №2, смт. Черкаське, Дніпропетровської області №149/2018/149 відповідно до умов якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов Договору виконання робіт із будівництва об`єкта: «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування №3, 93 омбр, ОК «Схід», смт. Черкаське, Дніпропетровської області, військове містечко №2» (п. 1.1. Договору підряду).

Відповідно до п. 11.5. Договору підряду сторони погодили, що генпідрядник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 1 % від суми Договору у формі оригіналу банківської гарантії (безвідкличної, безумовної банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління НБУ від 15.12.2004 №639) №3776-18Г від 14.06.2018.

13.06.2018 між Публічним акціонерним товариством «РВС» БАНК» (позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» (відповідач, принципал) на підставі заяви відповідача від 13.06.2018 укладено Договір про надання гарантії №Д-3776-18 Г (далі - Договір), відповідно до умов якого за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору сума гарантії складає 144721,77 грн.

Згідно з п. 3.2. Договору письмова вимога бенефіціара за гарантією може бути пред`явлена лише до закінчення строку гарантії. Після закінчення цього строку гарантіє безумовно втрачає силу і повинна бути повернена банку бенефіціаром.

У п. 4.5. Договору принципал зобов`язаний відшкодувати банку витрати за гарантією, враховуючи комісії, пов`язані з відправкою повідомлень засобами телекомунікаційного зв`язку (SWIFT, TELEX), комісії авізуючого банка та банка бенефіціара, а також комісії пов`язані з переказом платежів за гарантією.

Відповідно до п. 5.3. Договору принципал не може бути звільнений від виконання зобов`язань та/або відповідальності за цим Договором ні при яких обставинах, у тому числі навіть тих, що не залежали від принципала.

Цей Договір є укладеним з дня його підписання представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань сторонами по цьому Договору (п. 6.1. Договору).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/2913/21 за позовом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборону України до АТ «РВС Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТОВ «Капітал Інвест Строй» про стягнення 144721,77 грн позов задоволено та стягнуто з АТ «РВС Банк» на користь Міністерства оборони України суму гарантії в розмірі 144721,77 грн.

Вищезазначеним рішенням встановлено, що у зв`язку із невиконання належним чином принципалом своїх обов`язків за Договором №149/2018/149 від 14.06.2018 в частині своєчасного завершення робіт, бенефіціар звернувся до відповідача, як гаранта, із вимогою №516/ю/4879 від 05.11.2019 про сплату суми банківської гарантії.

Листом №1432/19-БТ від 15.11.2019 Публічним акціонерним товариством «РВС Банк» було відмовлено Східному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню у задоволенні вимоги та сплаті суми банківської гарантії.

Бенефіціар звертався до відповідача з повторною вимогою №516/10/5206 від 26.11.2019, в задоволенні якої відповідачем також було відмовлено листом №1525/19-ПТ від 09.12.2019.

За висновками суду, вимога бенефіціара до гаранта у даному випадку відповідає вимогам, викладеним у банківській гарантії №3776-18Г від 14.01.2019, та подана у строк дії забезпечувального зобов`язання, а отже, у відповідача як гаранта виник обов`язок зі сплати на користь бенефіціара суми банківської гарантії в розмірі 144721,77 грн, строк виконання якого настав.

Окрім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/2913/21 встановлено факт порушення строку виконання певних етапів робіт відповідачем за Договором підряду, що є самостійною та достатньою підставою для сплати суми гарантії на користь бенефіціара, у зв`язку з чим позовні вимоги у даній справі задоволено.

Долученими до матеріалів справи меморіальними ордерами №№15, 17 від 08.07.2021 підтверджується, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/2913/21 АТ «РВС Банк» було сплачено на рахунок Державної казначейської служби України було перераховано суму банківської гарантів №3776-18Г від 14.06.2018 в розмірі 146991,77 грн та судовий збір в розмірі 2270 грн, тобто вказане рішення є таким що виконане.

09.07.2021 листом (вих.)№1137/21-БТ позивачем було направлено відповідачу регресну вимогу про сплату 144721,77 грн.

Вищезазначена вимога позивача була отримана відповідачем 13.07.2021, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення №596, проте матеріали справи не містять доказів щодо її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено Договором між гарантом і боржником (ч.1 ст.569 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що позивач взяті на себе зобов`язання виконанав належним чином, шляхом сплати бенефіціару суми гарантії в розмірі 144721,77 грн, а відповідач не повернув позивачу суму гарантії сплачену бенефіціару, наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача фактично сплаченої суми гарантії в розмірі 144721,77 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 5 робочих днів, з моменту отримання одержання повідомлення від банку але не пізніше дня закінчення строку гарантії, повністю відшкодувати такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку, у валюті гарантії. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 30% річних у валюті гарантії, за період з моменту виконання банком вимоги бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки банку.

На підставі вищезазначених статей позивачем нараховано до стягнення з відповідача 30 % річних в розмірі 2616,87 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 30% річних за період з 09.07.2021 по 30.07.2021, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства та умовам Договору, а отже позовні вимоги позивача в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 626,46 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що за порушення строків повернення банку коштів, сплачених банком за гарантією/сплатити процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором принципал сплачує банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня. За порушення строків надання документів, визначених п. 4.6. цього Договору, принципал сплачує штраф у розмірі 2 % від суми гарантії.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 21.07.2021 по 30.07.2021, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами Договору, відтак позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4 оф.4; ідентифікаційний код 35215323) на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58; ідентифікаційний код 39849797) заборгованість в розмірі 144721 (сто сорок чотири тисячі сімсот двадцять одна) грн 77 коп., 30% річних в розмірі 2616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) грн 87 коп., пеню в розмірі 626 (шістсот двадцять шість) грн 46 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 22.11.2021.

Суддя Я.В. Маринченко