ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/4610/15 (905/996/21)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», м. Торецьк Донецької області

про стягнення грошових коштів

у межах справи №911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870)

У засіданні суду брали участь:

представник позивача: Майорова Н.О. (виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, посвідчення №513 дійсне до 31.12.2021);

представник відповідача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 01.06.2021 до Господарського суду Донецької області звернулось Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «РЕМ», позивач) із позовною заявою №Д1-03/102 від 26.05.2021 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (далі ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», відповідач) про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 25 212 697,75грн, з яких: 17 382 897,40грн за спожиту активну електричну енергію у лютому-березні 2010 року, та з листопада 2016 року по грудень 2017 року; 1 987 963,79грн 3% річних; 5 841 836,56грн інфляційні втрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 367 674,47грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11, 259, 525-526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов відповідного договору в частині оплати спожитої від позивача електричної енергії.

08.11.2021 під час судового засідання представник ДП «РЕМ» у вступному слові учасників справи підтримав свою позовну заяву та просив суд її задовольнити з підстав викладених ній.

1.2. Відповідач правом, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

08.11.2021 представник ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання проінформований належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 162). Ураховуючи те, що явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, зважаючи на положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути позовну заяву без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

2. Процесуальні дії суду

2.1. У провадженні Господарського суду Київської області (далі суд) перебуває справа №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» на стадії судової процедури розпорядження майном боржника.

2.2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.06.2021 на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс) вирішено передати справу №905/996/21 за підсудністю до Господарського суду Київської області для розгляду в межах справи про банкрутство ДП «РЕМ».

06.07.2021 судом отримано вищевказаний позов, що підтверджується вхідним штампом №1980/21 від 06.07.2021, та відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.07.2021 його передано до розгляду судді Янюк О.С., яка ухвалою від 12.07.2021 залишила відповідний позов без руху та надала позивачу час для усунення недоліків.

2.3. Ухвалою суду від 29.07.2021, після усунення ДП «РЕМ» недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду у межах провадження у справі №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» та призначено у справі підготовче засідання на 26.08.2021.

На підставі ст. 183 ГПК України у підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 20.09.2021, про що судом постановлено відповідну протокольну ухвалу від 26.08.2021.

2.4. За результатами підготовчого засідання 20.09.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.11.2021 (ухвала суду від 20.09.2021).

2.5. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 08.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

01.06.2005 між ДП «РЕМ» (постачальник) та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №1/18 із відповідним доповненнями (далі Договір), відповідно до п. 1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами (т. 1 а.с. 23-50).

Відповідно до пп. 2.2.3 п. 2.2 Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку 22 «Порядок розрахунків» та додатку №3 «Зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків», зокрема, остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді електроенергію споживач здійснює самостійно на підставі наданих постачальником актів прийому-передачі, у 3-х денний термін з дня отримання, згідно банківських реквізитів, вказаних постачальником в актах прийому-передачі.

У п. 9.5 Договору сторони домовились, що останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 01.06.2010. Договір уважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання умов договору, між постачальником та споживачем підписано без зауважень та скріплено печатками акти прийому-передачі активної електроенергії (т. 1 а.с. 55-63), зокрема: №04076 від 30.11.2016 на суму 2 695 562,93грн (за листопад 2016 року); №04618 від 31.12.2016 на суму 3 045 220,38грн (за грудень 2016 року); №00190 від 31.01.2017 на суму 2 360 155,20грн (за січень 2017 року); №00891 від 31.03.2017 на суму 1 883 005,99грн (за березень 2017 року); №01291 від 30.04.2017 на суму 1 588 502,58грн (за квітень 2017 року); №01806 від 31.05.2017 на суму 1 548 674,53грн (за травень 2017 року); №02209 від 30.06.2017 на суму 1 498 043,30грн (за червень 2017 року); №02469 від 31.07.2017 на суму 1 561 399,26грн (за липень 2017 року); №04200 від 31.12.2017 на суму 2 028 299,16грн (за грудень 2017 року). Усього 18 208 863,33грн.

01.05.2018 між ДП «РЕМ» та ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» підписано акт звірки взаємних розрахунків по Договору, із змісту якого вбачається, що за споживачем здійснювалась оплата електричної енергії за відповідними актами приймання-передачі у загальному розмірі 2 125 003,80грн (т. 1 а.с. 64-66).

У подальшому, ДП «РЕМ» неодноразово звертався до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» із претензіями про сплату наявної у нього заборгованості у відповідному розмірі (№17 від 03.06.2020; №32 від 10.11.2020; №22 від 05.12.2019; №9 від 22.03.2019; №7 від 11.03.2021; т. 1 а.с. 68, 70, 72-75, 77-82, 84).

Указані претензії отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 69, 71, 76, 83, 85), однак, залишені ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» без належного реагування.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не здійснив оплату поставленої позивачем електричної енергії, ДП «РЕМ» у тому числі здійснило відповідні нарахування ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» та звернулось із даним позовом до суду.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу електричну енергію у період з листопада 2016 по січень 2017 року, з березня по липень 2017 року та у грудні 2017 року на загальну суму 18 208 863,33грн, що підтверджується актами приймання-передачі активної електричної енергії, підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, у п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків», який є невід`ємною частиною Договору, сторони домовились про те, що остаточний розрахунок за спожиту електроенергію ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» здійснює на підставі актів прийому-передачі у 3-х денний термін з дня їх отримання.

Проаналізувавши зазначене та наявні у матеріалах справи акти прийому-передачі у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний оплачувати поставлену ДП «РЕМ» електричну енергію у строк до 3-го числа кожного місяця наступного за місяцем її постачання.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено оплату поставленої ДП «РЕМ» електричної енергії лише на суму 2 125 003,80грн, що відображено в акті звірки взаємних розрахунків по Договору.

У свою чергу, суд зазначає, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості, проте за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №910/4216/20).

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості за Договором у розмірі 16 083 859,86грн (18 208 863,33 - 2 125 003,80 = 16 083 859,86) за період постачання позивачем електричної енергії з листопада 2016 по січень 2017 року.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав, доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, суду не надав. З огляду на те, що своєчасна оплата поставної ДП «РЕМ» електричної енергії є одним з основних обов`язків ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу 16 083 859,86грн.

Щодо твердження ДП «РЕМ» про наявність у ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» заборгованості, зокрема, у розмірі 1 299 037,54грн за період постачання електричної енергії у період лютого-березня 2010 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Однак, будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України на підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед позивачем саме за вказаний період позивачем суду надано не було, у зв`язку із чим зазначене твердження є недоведеним, та як наслідок безпідставним.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за поставлену електричну енергію, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 987 963,79грн за період прострочення з 04.12.2016 по 26.05.2021 та інфляційні втрати у розмірі 5 841 836,56грн за період прострочення з 01.01.2017 по 30.04.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, ураховуючи встановлені у п. 5.1 цього рішення обставини та перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 1 987 963,79грн (т. 1 а.с. 53), суд вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем у певних періодах нарахування невірно визначено початок прострочення відповідних зобов`язань відповідачем. Проте, у перерахунку, сума 3% річних становить більший розмір, аніж заявлений ДП «РЕМ» у позові, а тому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 987 963,79грн.

5.3. Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично неправильним, з підстав зазначених у п. 5.2 цього рішення. Проте, у перерахунку, сума інфляційних втрат становить значно більший розмір, аніж той який заявлений позивачем у позові, а тому, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 5 841 836,56грн.

6. Докази відхилені судом

Інші наявні у матеріалах справи докази (документи) не беруться судом до уваги, оскільки останні не впливають на встановлення тих чи інших обставин у даній справі (т. 1 а.с. 15-22, 86-95).

7. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ДП «РЕМ», то судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу, ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (85201, Донецька обл., м. Дзержинськ, вул. Фестивальна, буд. 1, ідентифікаційний код 36182252) на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870) 16 083 859,86грн (шістнадцять мільйонів вісімдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять грн 86 коп.) - за спожиту активну електричну енергію, 5 841 836,56грн (п`ять мільйонів вісімсот сорок одна тисяча вісімсот тридцять шість грн 56 коп.) збитки від інфляції за час прострочення, 1 987 963,79грн (один мільйон дев`ятсот вісімдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят три грн 79 коп.) 3% річних та 358 704,90грн (триста п`ятдесят вісім тисяч сімсот чотири грн 90 коп.) - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.11.2021.

Станом на 24.11.2021 рішення законної сили не набрало.