ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5371/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретірі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Пясецький Д.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №14-331 від 22.12.2020 р.;

представник відповідача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2021 року у справі №904/5371/21 (суддя Фещенко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа", м. Жовті Води

про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 2027/1920-ТЕ-3 від 23.09.2019 року у загальному розмірі 58 736 170 грн. 22 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернувся до Комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" із позовом про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 2027/1920-ТЕ-3 від 23.09.2019 у загальному розмірі 58 736 170 грн. 22 коп., з яких:

- 51 338 889 грн. 17 коп. - основний борг;

- 1 151 740 грн. 64 коп. - пеня;

- 4 546 563 грн. 07 коп. - інфляційні втрати;

- 1 698 977 грн. 34 коп. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2021 року у справі №904/5371/21 позов задоволено частково.

Суд стягнув з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 51 338 889 грн. 17 коп. - основного боргу, 806 218 грн. 45 коп. - пені, 4 546 563 грн. 07 коп. - інфляційних втрат, 1 698 977 грн. 34 коп. - 3% річних, 794 500 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2021 у справі № 904/5371/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 345 522,19 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення пені.

Зокрема, апелянт посилається на те, що зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені, суд першої інстанції повинен був врахувати не лише майновий стан сторін, а й інші інтереси сторін.

Так, станом на 01.04.2021 року торгова дебіторська заборгованість перед позивачем з боку споживачів становила 75,487 млрд. грн., має тенденцію до зростання.

Апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом не враховано того, що Позивачем пеню нараховано в значно меншому розмірі ніж передбачено умовами Договору та законодавством.

Також апелянт посилається на те, що збитковість відповідача, його скрутне матеріальне становище та заборгованість кінцевих споживачів не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені, а також те, що суд не надав належної оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, та не врахував ступінь виконання зобов`язання, що призвело до порушення статей 13 та 80 ГПК України, статті 233 ГК України.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2021 у справі № 904/5371/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 345 522,19 грн. та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Антонік С.Г., Іванов О.Г.) призначено розгляд апеляційної скарги в судове засідання на 24.11.2021 об 09:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок № 65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207).

27.10.2021 від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (адвоката Пясецького Д.В.) надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2021року розгляд справи призначено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (адвоката Пясецького Д.В.) з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

В судовому засіданні 24.11.2021року представником апелянта підтримано доводи апеляційної скарги, а представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином, але надав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залиши без задоволення, рішення суду без змін.

В судовому засіданні 24.11.2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується позивачем лише в частині відмови у стягненні пені в розмірі 345 522,19грн., то колегія суддів здійснює апеляційний перегляд рішення саме в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що в пункті 7.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктами 5.1., 5.6. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В подальшому Додатковою угодою № 6 від 28.01.2020 сторонами були внесені зміни до умов пункту 7.2. договору, шляхом викладення його з 01.01.2020 у такій редакції: "У разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктами 5.1., 5.6. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу." (а.с.35).

Звертаючись до відповідача із позовом про стягнення 1 151 740,64 грн. пені, позивач Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 2027/1920-ТЕ-3 від 23.09.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений газ, що є підставою для стягнення пені з 27.12.2019 по 17.04.2020 у сумі 1 151 740 грн. 64 коп.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені частково, та зменшуючи розмір заявленої пені на 30%, господарський суд першої інстанції виходив з того, що таке зменшення розміру пені є розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 Договору № 2027/1920-ТЕ-З у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1 та 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено статтею 3 зазначеного Закону.

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений пунктом 5.1 Договору, до 25 числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1 151 740,64 грн. пені за період з 27.12.2019 по 17.04.2020.

Відповідач звернувся з клопотання про зменшення розміру пені до 10% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 115 174 грн. 06 коп , та відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1 036 566 грн.58коп.( а.с.89-96, т.1).

Статтею 233 ГК України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Водночас, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з приписами частини 3 статті 551 ЦК України, право суду щодо зменшення розміру неустойки розширено: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи, тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 ГПК України .

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18.

Верховний Суд зазначив, що реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень ст, 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення пені, суд першої інстанції врахував наступні обставини.

Так, судом встановлено, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої пені, яка нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Зменшуючи належну до стягнення суму пені, суд врахував положення Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки та той факт, що відповідач використовує природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами. Заборгованість виникла внаслідок несплати споживачами теплової енергії та несвоєчасного розрахунку Держави внаслідок відшкодування пільг та субсидій, та різниці в тарифах.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до абзацу 1 п. 7 Постанови № 217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Згідно з п.13 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України, кошти, що надійшли протягом операційного дня від споживачів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства, уповноважений банк того ж операційного дня зараховує, згідно нормативу розподілу коштів, на:

1) поточний рахунок газопостачального підприємства - в частині наданих послуг з постачання природного газу за регульованим тарифом;

2) поточний рахунок газорозподільного підприємства - в частині наданих послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами;

3) поточний рахунок газотранспортного підприємства - в частині наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами;

4) розрахунковий рахунок власника природного газу в частині оплати за переданий, згідно договору купівлі-продажу, споживачу природний газ:

а) поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

б) поточний рахунок іншого власника природного газу.

Отже кошти, отримані відповідачем за вироблену теплову енергію для надання послуг з опалення та постачання гарячої води, спрямовуються виключно на оплату отриманого від позивача природного газу.

Вирішуючи питання щодо врахування майнового стану сторін, колегія суддів зазначає, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів.

При цьому, доводи апелянта про те, позивач має значний обсяг несплаченої заборгованості споживачів, не спростовують наявність підстав для зменшення пені з огляду на наступне.

Так, апелянт зазначає, що відповідно до консолідованого звіту останнього за 2020 рік, розмір короткострокових зобов`язань складає 49,046 млрд. грн.., довгострокових - 82,664 млрд. гри. Наведене свідчить при значний обсяг невиплаченої заборгованості підприємств, нестиму коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів ...

Поряд із цим Скаржником не надано детальних розшифровок по Консолідованому звіту про фінансовий стан за 2020 рік в розрізі окремо ідентифікованих покупців/споживачів підприємств теплоенергетики, зокрема, обсягу заборгованості яка обраховується за Відповідачем із зазначенням суми такого боргу (заборгованості) протягом дії спірного Договору.

Судом враховано інтереси позивача та прийнято до уваги, що діяльність АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи, проте, зменшення нарахованої пені на 30 % від заявленої суми не призведе до порушення прав Позивача.

При цьому, доводи позивача про те, що відповідач окрім рахунку зі спеціальним режимом використання має інші рахунки, які може використовувати для оплати за договором, як і те, що відповідач здійснює інші види діяльності, не спростовують існування підстав для зменшення пені з огляду на вищезазначені докази.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції, дотримуючись принципів справедливості, пропорційності у господарському судочинстві, збалансованості інтересів сторін, обґрунтовано задовольнив клопотання відповідача та зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 70%, що дорівнює 806 218грн.45коп.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення щодо зменшення пені, суд першої інстанції навів відповідне обґрунтування та мотиви такого зменшення, а тому доводи позивача є безпідставними.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2021 року у справі № 904/5371/21- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.11.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов