ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.11.2021 Справа № 914/2175/19

Господарський суд Львівської області у складі судді М.М. Синчука, за участю секретаря судового засідання Махник О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (вх. №4396/21 від 01.11.2021) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

у справі №914/2175/19

за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська гарнізонна база», м.Львів,

відповідача-2: Приватного підприємства «Компанія «Метріум», м. Львів,

про: визнання правочину недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію прав власності,

Представники учасників справи:

позивача: не з`явився;

відповідача - 1: не з`явився;

відповідача - 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021р. від Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» Державної фіскальної служби України надійшла заява про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до розгляду та відкрито провадження у справі №914/2175/19 за нововиявленими обставинами, постановлено перегляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, судове засідання призначено на 22.11.21.

У судове засідання 22.11.2021 представники учасників справи не з`явились.

Заяв та клопотань від представників учасників справи канцелярією господарського суду станом на 22.11.2021 не зареєстровано.

Згідно ч. 1-3 ст. 325 ГПК України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 22.11.2021, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що сторони повідомлялись про дату, час та місце судового засідання завчасно на адреси, згідно відомостей ЄДРЮОФОПГФ.

Так, згідно відомостей веб - сайту АТ «Укрпошта» (трекінг поштових відправлень) копію ухвали суду у справі №914/2175/19 від 08.11.2021 отримано позивачем 12.11.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 314), відповідачем - 1 12.11.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 373), відповідачем - 2 12.11.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 530).

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими розглянута судом у судовому засіданні 22.11.2021 за відсутності представників учасників справи.

Позиція заявника.

Другого березня 2020 року Господарський суд Львівської області ухвалив рішення у справі №914/2175/19 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівська гарнізонна база» і ПП «Компанія «Метріум» про визнання недійсним рішення зборів, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення було вмотивоване тим, що ОСОБА_1 не є учасником товариства ТзОВ «Львівська гарнізонна база» з 5 липня 2005 року. Між ОСОБА_1 і ТзОВ «Львівська гарнізонна база» існували правовідносини щодо виплати вартості частки ОСОБА_1 у зв`язку з його виходом зі складу учасників товариства. Однак кредиторські вимоги ОСОБА_1 були погашені в межах провадження про банкрутство ТзОВ «Львівська гарнізонна база» у справі № 5015/3768/11 згідно з ухвалою суду від 24.09.19. Таким чином, правовідносини ОСОБА_1 і ТзОВ «Львівська гарнізонна база», пов`язані з участю ОСОБА_1 в товаристві, припинено. Тому суд зробив висновок, що ОСОБА_1 не має юридичних підстав оскаржувати рішення загальних зборів ТзОВ «Львівська гарнізонна база».

1 липня 2020 року Західний апеляційний господарський суд виніс постанову, якою залишив рішення суду першої інстанції без змін. У мотивувальній частині апеляційний суд додатково вказав, що «постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 914/1028/19 залишено без змін рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2020, яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до ТОВ «Львівська гарнізонна база» про стягнення 4 079 503,60 грн. втрат від інфляції за період з 01.06.2012 по 01.05.2019 та 2 293 425,09 грн. 25% річних за прострочення строків розрахунків за період з 24.05.2012 по 01.05.2019».

18 травня 2021 року Господарський суд Львівської області ухвалив рішення у справі №914/1028/19 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівська гарнізонна база» про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3 % річних. Суд встановив, що ОСОБА_1 як учасник, що вибув, обгрунтовано вимагає від ТзОВ «Львівська гарнізонна база» виплати належної йому вартості частки у майні підприємства з урахуванням встановленого індексу інфляції і трьох відсотків річних. Позов задоволено частково. Стягнено з ТзОВ «Львівська гарнізонна база» на користь ОСОБА_1 борг у сумі 1 470 792, 90 грн. Вказане рішення залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021.

Для вирішення справи № 914/2175/19 заявник просить суд встановити такі обставини:

- правовідносини між ОСОБА_1 і ТзОВ «Львівська гарнізонна база», пов`язані з його участю в товаристві, припинилися 27 вересня 2021 року;

- рішення загальних зборів ТзОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.19 направлене на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України;

- рішення загальних зборів ТзОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.19. порушує майновий інтерес ОСОБА_1 щодо стягнення боргу.

Крім того, заявник просить суд витребувати від Комунального підприємства «Реєстрація» копії таких документів: - акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.09.19., складеного ТзОВ «Львівська гарнізонна база» та ПП «Компанція «Метріум»; - рішень державного реєстратора та інших документів, які стали підставою для реєстрації речових прав на об`єкти згадані вище.

Ці документи є предметом оскарження у справі.

Крім того, інформація про особу є конфіденційною згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», і тому заявник не може подати докази про те, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .

А тому заявник просить суд витребувати від ОСОБА_2 копію свідоцтва про його народження.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів суд зазначає наступне.

При розгляді справи Господарським судом Львівської області, через канцелярію суду 25.11.2019 р. представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву ПП «Компанія «Метріум» від 18.11.2019р. У поданій відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача просив суд витребувати: від Комунального підприємства «Реєстрація» копії: - протоколу №1 загальних зборів ТзоВ «Львівська гарнізонна база» та ПП «Компанія «Метріум»; - акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.09.2019р., складеного ТзОВ «Львівська гарнізонна база» та ПП «Компанія «Метріум»; - рішень державного реєстратора та інших документів, які стали підставою для реєстрації речових прав на об`єкти згадані вище; від ОСОБА_2 копію свідоцтва про його народження.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.11.2019 у справі №914/2175/19, суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки зазначені докази не відносяться до предмету доказування та не зазначено яке вони матимуть значення для правильного вирішення справи, де предметом позову є визнання правочину недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію прав власності.

За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/2175/19 від 02.03.2020, Західним апеляційним господарським судом прийнято постанову від 01.07.2020.

Відповідно до згаданої вище постанови, судом апеляційної інстанції вказано: «Перед початком судового засідання представник апелянта підтримав клопотання, яке викладене в тексті апеляційної скарги, про витребування судом апеляційної інстанції протоколу № 1 від 27.09.2019, акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.09.2019, рішень державного реєстратора та інших документів, які стали підставою для реєстрації речових прав на об`єкти нерухомості, а також копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

Заслухавши представників сторін стосовно заявленого клопотання, судова колегія не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в них міститься належним чином засвідчена копія рішення загальних зборів ТОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.12019 (протокол № 1 від 27.09.2019) (а.с. 166), а тому в суду відсутні підстави для його витребування відповідно до ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно клопотання позивача про витребування свідоцтва про народження ОСОБА_2 , судова колегія зазначає, що цей документ не відноситься до предмета доказування у цій справі, предметом позову в якій є визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.12019 та скасування рішень про державну реєстрацію прав власності».

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про витребування від Комунального підприємства «Реєстрація» копії таких документів: - акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.09.19., складеного ТзОВ «Львівська гарнізонна база» та ПП «Компанція «Метріум»; - рішень державного реєстратора та інших документів, які стали підставою для реєстрації речових прав на об`єкти згадані вище; від ОСОБА_2 копію свідоцтва про його народження.

Вказане клопотання було об`єктом розгляду господарським судом та господарським судом апеляційної інстанції, клопотання не містить обґрунтування іншого, аніж у клопотанні, що подавалось позивачем до суду 25.11.2019, а тому суд не вбачає підстав для відступлення від мотивів, якими суд керувався при розгляді відповідного клопотання.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 (вх. №4396/21 від 01.11.2021) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У частині четвертій цієї статті зазначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених ГПК України та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК України.

Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі N 925/473/17, від 12.05.2020 у справі N 910/206/17, тощо.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з частиною п`ятою статті 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

При цьому є чітке розмежування поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, або ті обставини, яких не існувало на момент вирішення спору.

Фактично обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зводяться до намагання заявника спонукати суд здійснити переоцінку доказів у справі, та встановити нові фактичні обставини справи, визнавши доведеність фактів, покладених в основу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Так, при розгляді заяви ОСОБА_1 (вх. №4396/21 від 01.11.2021) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд повторно звертає увагу заявника на те, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що правочин (рішення загальних зборів ТОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.2019) є фіктивним в силу вимог ст. 234 ЦК України та вчинений з метою переходу права власності від одного підприємства до іншого та, як наслідок, приховування майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів з ТОВ «Львівська гарнізонна база» на користь ОСОБА_1 .

Як встановлено судами першої, апеляційної та касаційної інстанції, ОСОБА_1 був учасником ТОВ «Львівська гарнізонна база».

На загальних зборах учасників ТОВ «Львівська гарнізонна база» 05.07.2005 прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про вихід з ТОВ «Львівська гарнізонна база».

У постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №914/2175/19 судом надано оцінку аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно вказаної постанови, судом касаційної інстанції встановлено:

«Предметом спору у цій справі є, зокрема, визнання недійсним правочину, а саме рішення загальних зборів ТОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.2019 (пункт 9.7 цієї Постанови).

Як встановлено судами попередніх інстанцій (пункти 9.1-9.3 цієї Постанови), ОСОБА_1 не є учасником ТОВ «Львівська гарнізонна база» з 05.07.2005, корпоративні відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Львівська гарнізонна база», пов`язані з участю ОСОБА_1 у товаристві, припинено.

Позов мотивовано тим, що рішення загальних зборів від 27.09.2019, яким створено ПП «Компанія «Метріум» та внесено до його статутного капіталу усе майно ТОВ «Львівська гарнізонна база», направлене на уникнення звернення стягнення на майно боржника, а такий правочин є фіктивним на підставі ст. 234 Цивільного кодексу України.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.08.2020 у справі № 922/2277/19.

Верховний Суд звертає увагу, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 Цивільного кодексу України.

Така права позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04.12.2018 у справі № 910/21845/16, від 30.04.2020 у справі № 924/497/19.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про неможливість застосування до спірного рішення загальних зборів ТОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.2019 приписів статті 234 Цивільного кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 914/1028/19 залишено без змін рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2020, яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до ТОВ «Львівська гарнізонна база» про стягнення 4 079 503,60 грн. втрат від інфляції за період з 01.06.2012 по 01.05.2019 та 2 293 425,09 грн. 25% річних за прострочення строків розрахунків за період з 24.05.2012 по 01.05.2019.

При цьому, слід зазначити, що передача майна до статутного капіталу новоствореної юридичної особи, в даному випадку, ПП «Компанія «Метріум», не є безоплатним відчуженням майна, оскільки за результатами таких дій Засновник набуває корпоративних прав на частку в статутному капіталі новоствореного суб`єкта господарювання».

Так, заявник як на нововиявлену обставину посилається на рішення Господарського суду Львівської від 18 травня 2021 року у справі №914/1028/19 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівська гарнізонна база» про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3 % річних. Вказане рішення залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021.

В межах розгляду справи №914/1028/19 господарським судом встановлено: «Щодо дати припинення основного зобов`язання відповідача з виплати грошової компенсації вартості частки позивача у товаристві, яке було задоволено в ході санації у справі про банкрутство №5015/7368/11, оскільки після припинення основного зобов`язання інфляційні та річні в порядку статті 625 ЦК України уже не виникають, незалежно від того, коли судом було затверджено звіт керуючого санацією та припинено провадження у справі про банкрутство, то представники сторін підтвердили, що така частка позивачу була виплачена у липні 2019, точнішої дати повідомити представники не змогли. Однак, факт виплати такої частки в липні не впливає зовсім на період розрахунку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 25% річних, оскільки крайньою датою нарахування зазначених вище сум є 01.05.2019 (тобто, період нарахування штрафних санкцій закінчується ще до проведеної виплати частки)».

З аналізу наведених вище обставин вбачається, що при розгляді по суті справи №914/2175/19 не мало б наслідком прийняття судом іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Судом встановлено відсутність таких необхідних ознак існування нововиявлених обставин як їх існування на час розгляду справи та істотність даних обставин для розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що будь-яка істотна обставина, яка могла суттєво вплинути на вирішення даної справи, відсутня.

При розгляді справи №914/2175/19 та прийнятті відповідного рішення основними аргументами суду були: по-перше неможливість застосування до спірного рішення загальних зборів ТОВ «Львівська гарнізонна база» від 27.09.2019 приписів статті 234 Цивільного кодексу України, по - друге відсутність визначених підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи, а саме: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства (прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів); порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах, тощо.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" №69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви №62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004).

За змістом ч. 3 ст. 325 Господарського процесуального кодексу за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. №4396/21 від 01.11.2021) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Судові витрати

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 222, 226, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. №4396/21 від 01.11.2021) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2021.

Суддя Синчук М.М.