ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

22 листопада 2021 року м. ХарківСправа № 922/1164/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши заяву Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського товариства з обмеженою відповідальністю про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 26506 від 10.11.2021) по справі

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 443 422,54 грн.

за участю представників:

позивача не з`явився ,

відповідача Касьяненко Д.С.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю" (відповідача) 443 422,54 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку площею 0,7533 га по вулиці Біологічній, 17 у місті Харкові, на якій знаходиться належне відповідачу на праві власності нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ВКФ "ВВВ" у формі СП РУ ТОВ набувши право власності на об`єкт нерухомості - нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, у встановленому законодавством порядку не оформило речового права щодо користування такою земельною ділянкою та не сплачувало плату за землю, а відтак, зберегло за рахунок Харківської міської ради грошові кошти у розмірі орендної плати в період з 01.01.2020 по 31.01.2021.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.08.2021 р. у справі № 922/1164/21, позов Харківської міської ради було задоволено частково, стягнуто з Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності міста Харкова площею 0,7533 га по вулиці Біологічній, 17 у місті Харкові у період з 01.01.2020 по 31.01.2021 в розмірі 410 278,52 грн, а також стягнуто з Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю" на користь Харківської міської ради витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 154,18 грн. В задоволенні позову в частині стягнення 33 144,02 грн. було відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 р. апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 09.08.2021 р. у справі № 922/1164/21 - без змін.

10.11.2021 р. до господарського суду Харківської області надійшла заява Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського товариства з обмеженою відповідальністю про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 26506 від 10.11.2021), відповідно до якої заявник просить суд, керуючись приписами ч. 1-3 ст. 331 ГПК України, розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 09.08.2021 р. у справі № 922/1164/21 на 4 місяці рівними частинами наступним чином:

- по 28.12.2021 року - 102569,63 грн;

- по 28.01.2022 року - 102569,63 грн;

- по 28.02.2022 року - 102569,63 грн;

- по 28.03.2022 року - 102569,63 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу заяв від 10.11.2021, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Рильової В.В., заяву (вх. 26506 від 10.11.2021 р.) було передано для розгляду судді Шатернікову М.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2021 р. заяву Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського ТОВ про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 26506) призначено до розгляду у судовому засіданні на "22" листопада 2021 р. об 11:00.

У судовому засіданні 22.11.2021 р. представник боржника підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити, посилаючись на неможливість виконати рішення шляхом сплати одного платежу, що підтверджується даними звітності малого підприємства за 9 місяців 2021 року, та наголошуючи, що на підприємстві боржника працює трудовий колектив, який складається з 31 осіб, що підтверджується штатним розписом боржника, а також податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Представник стягувача у судове засідання з розгляду заяви боржника не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши подану заяву (вх. № 26506 від 10.11.2021), заслухавши пояснення боржника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі статті 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення Господарського суду Харківської області від 09.08.2021 у справі № 922/1164/21, яке набрало законної сили 28.10.2021 р., є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписами частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до частини 3 статті 13 згідно Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Звертаючись із заявою про розстрочку виконання рішення суду, боржник (заявник) надав на підтвердження його неналежного фінансового становища звітності малого підприємства за 9 місяців 2021 року, та на підтвердження того, що на підприємстві боржника працює трудовий колектив, який складається з 31 осіб, надав штатний розпис боржника, а також податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Суд зазначає, що відповідач надав докази на підтвердження його неналежного фінансового становища, тоді як доказів прийняття ним заходів щодо намагання виконати судове рішення з використанням усіх можливих правових механізмів (мирова угода зі стягувачем, переведення боргу, заміна способу виконання рішення суду тощо) відповідач не надає. Також відповідачем не надано переконливих доказів на підтвердження здатності виконати ним боргові зобов`язання за рішенням суду у строки вказані у заяві в разі надання йому розстрочення виконання рішення суду. А обставини, на які боржник посилається як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, на думку суду не є безумовними підставами, що ускладнюють та/або роблять неможливим виконання рішення.

За таких обставин відповідачем не надано доказів, які б підтверджували наявність виняткових обставин, що роблять неможливим або ускладнюють виконання ним судового рішення, а також свідчили б про його реальну здатність використати бажаний для нього період розстрочки для сплати заборгованості, а не про намір ухилитися від виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю" про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 26506 від 10.11.2021) по справі № 922/1164/21.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Виробничо-комерційної фірми "ВВВ" у формі спільного російсько-українського Товариства з обмеженою відповідальністю" про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 26506 від 10.11.2021) по справі № 922/1164/21.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 22.11.2021.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.11.2021.

Суддя М.І. Шатерніков

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.