ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2021 р. Справа№ 910/7856/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 26.10.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021

у справі №910/7856/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент Проект»

до Державного підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»

про стягнення заборгованості у розмірі 327 624,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фундамент Проект» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (далі, відповідач або Підприємство) про стягнення заборгованості у розмірі 327 624,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт на суму 327 624,00 грн згідно умов Договору субпідряду на виконання проектних робіт від 17.04.2015 №0096/04/15.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент Проект» до Державного підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» про стягнення заборгованості у розмірі 327 624,00 грн задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Державного підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фундамент Проект» 327 624,00 (триста двадцять сім тисяч шістсот двадцять чотири) грн заборгованості, 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 4 914,36 (чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять) грн судового збору.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведений, а відповідачем не спростований факт наявності у відповідача заборгованості за Договором субпідряду від 17.04.2015 №0096/04/15.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 30.08.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Державне підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що в Договорі субпідряду №0096/04/15 від 17.04.2015 визначено дві умови, за яких у відповідача виникає обов`язок оплати робіт позивачу, а саме: підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт та за умови отримання коштів за ці види робіт від генерального проектувальника ТОВ «Нові будівельні матеріали».

Проте, кошти за ці види робіт від генерального проектувальника ТОВ «Нові будівельні матеріали» на адресу відповідача не надходили.

Відповідач звертає увагу на те, що 24.09.2019 між відповідачем, ТОВ «Фундамент Проект» та ТОВ «Нові будівельні матеріали» укладено Мирову угоду про врегулювання, зокрема, договору №0096/04/15 від 17.04.2015. Абзацом 2 пункту 2 Мирової угоди передбачено, що подальші погашення будуть здійснюватись шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Підприємства на поточний рахунок Товариства шляхом перерахування 30% від будь-яких грошових коштів, які надійдуть на рахунок Підприємства від ТОВ «Нові будівельні матеріали». Однак, станом на сьогоднішній день ТОВ «Нові будівельні матеріали» не сплачує заборгованість перед Підприємством за виконані роботи.

Скаржник стверджує, що Підприємство повністю виконує взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Мирової угоди та умов Договору №0096/04/15 від 17.04.2015. Позивачем, у свою чергу, не надано належних та допустимих доказів щодо порушення виконання укладеної Мирової угоди відповідачем.

До апеляційної скарги додано також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

18.10.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги позивач у відзиві наголосив на тому, що посилання відповідача на ненадходження коштів від ТОВ «Нові будівельні матеріали» не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати підрядних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати відповідач мав можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів, а не чекати виконання таких робіт. До того ж, відповідачем визнаються та не оспорюються обставини наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 327 624,00 грн.

Укладена між сторонами Мирова угода не є мировою угодою у розумінні статті 192 Господарського процесуального кодексу України, а також не є новацією в розумінні статті 604 Цивільного кодексу України.

Отже, в силу пунктів 3.1.2., 4.2., 4.3. Договору та статті 530 Цивільного кодексу України у відповідача виникло зобов`язання з оплати суми заборгованості в розмірі 327 624,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» у справі №910/7856/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7856/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

13.09.2021 матеріали справи №910/7856/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно наказу голови Північного апеляційного господарського суду №542-В від 08.09.2021 головуючий суддя у справі Михальська Ю.Б. у період з 13.09.2021 по 17.09.2021 перебувала у щорічній основній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 7 371,54 грн.

29.09.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав клопотання, до якого додано квитанцію №ПН2233076 від 28.09.2021 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7 371,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 поновлено Державному підприємству «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021у справі №910/7856/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021у справі №910/7856/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21, призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021у справі №910/7856/21 на 26.10.2021.

У судовому засіданні 26.10.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 26.10.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив їх відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

27.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фундамент Проект» (Виконавець) та Державним підприємством «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (як Замовником) було укладено Договір субпідряду на виконання проектних робіт №0096/04/15 (далі, Договір), за умовами пункту якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати проектно-кошторисну документацію по об`єкту: Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торгівельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі міста Києва Розробка проекту житлового будинку поз. № 25 та 28 по генплану (стадія «Проект»), надалі - Роботи.

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили вартість робіт у сумі 937 600,00 грн. без ПДВ.

04 травня 2016 року між Замовником і Виконавцем було укладено договір про внесення змін №1 до Договору, в якому сторони домовились змінити вартість робіт на 1 115 040,00 грн в т.ч. ПДВ 191 840,00 грн.

У пункті 3.1. Договору із урахуванням договору про внесення змін №1 сторони домовились, що авансовий платіж становить 20% вартості проектних робіт. Аванс в розмірах та строках погоджений із замовником перераховується виконавцю згідно з Календарним планом виконання робіт, після отримання листа виконавця, протягом 10-ти днів. Оплата робіт проводиться після виконання окремого етапу проектних робіт, відповідно до Календарного плану виконання робіт (додаток №4).

Відповідно до Календарного плану виконання проектних робіт (Додаток №4 до Договору) вартість робіт проекту житлового будинку поз. №25 та №28 по генплану становить 575 520,00 грн.

Передача-приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт, які складаються за результатом повного виконання робіт (пункт 4.1. Договору).

Згідно пункту 4.2. Договору замовник зобов`язаний протягом 10 календарних днів після отримання акту передачі-приймання виконаних робіт підписати та повернути акт виконавцю або надати мотивовану відмову від прийняття робіт.

При неотриманні виконавцем підписаного акту або мотивованої відмови від прийняття робіт частково або повністю у встановлений термін роботи вважаються прийнятими (пункт 4.3. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань за цим договором (пункт 8.1. Договору).

Договір підписано представниками позивача та відповідача та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до накладної №882 від 27.10.2017 виконавець передав матеріали проектних робіт Замовнику, а саме - проектну документацію у 5-ти примірниках по житловому будинку № 25 том 2/4. книга 24.1 Архітектурно-будівельні рішення та том 2/4, книга 24.2 Інженерні рішення.

Згідно накладної № 91 від 26.02.2018 виконавець передав замовнику матеріали проектних робіт, а саме проектна документація стадії «П» у 6-ти примірниках по житловому будинку №25 системи пожежної та охоронної сигналізації.

Відповідно до накладної №46 від 25.02.2019 виконавець передав замовнику матеріали проектних робіт, а саме проектну документацію на електронному носії по житловому будинку №25.

Між замовником та виконавцем укладено наступні акти виконаних робіт:

- №124 від 30.12.2016 на суму виконаних робіт 115 104,00 грн;

- №3 від 22.06.2020 на суму 57 792,00 грн;

- №27 від 28.12.2020 на суму 75 000,00 грн.

Платіжним дорученням №665 від 30.09.2016 замовником було сплачено аванс за роботи по Договору в розмірі 115 104,00 грн.

24.09.2019 між Державним підприємством «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (ДП «НДПІ містобудування»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Фундамент проект» (Товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Нові будівельні матеріали» укладено Мирову угоду про врегулювання договорів, зокрема, договору №0096/04/15 від 17 квітня 2015 року (далі - Мирова угода), за умовами якої:

- загальна заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 4 031 555,60 грн, у тому числі, за договором №0096/04/15 від 17 квітня 2015 року (стадія «Проект», буд. №25 та №28) становить 920 832,00 грн (пункт 1 Мирової угоди);

- ДП «НДПІ містобудування» гарантує і зобов`язується сплатити суму заборгованості в повному обсязі в наступному порядку: шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства у розмірі 1 000 000,00 грн (один мільйон грн 00 коп.), що будуть першочергово зараховані в рахунок погашення заборгованості, починаючи з 24 вересня 2019 року. Подальші погашення будуть здійснюватись шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ДП «НДПІ містобудування» на поточний рахунок Товариства шляхом перерахування 30% від будь-яких грошових коштів, які надійдуть на рахунок ДП «НДПІ містобудування» від Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Нові будівельні матеріали» (пункт 2 Мирової угоди);

- у випадку порушення обов`язку з боку ДП «НДПІ містобудування» зі сплати заборгованості (повної або часткової), встановленої пунктом 2 Мирової угоди, Товариство має право достроково розірвати дану Мирову угоду в односторонньому порядку, ініціювати стягнення непогашеної суми заборгованості та нарахувати Підприємству штраф у розмірі 50% непогашеної суми заборгованості, проценти річних, інфляційні нарахування, судові витрати (пункт 5 Мирової угоди).

Платіжним дорученням №1 від 22.06.2020 замовник сплатив заборгованість за виконані роботи в розмірі 120 135,27 грн згідно укладеної Мирової угоди від 24.09.2019, з яких 57 792,00 грн було зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості за Договором по ж/б №25.

Платіжним дорученням №7 від 01.07.2020 замовник сплатив заборгованість за виконані роботи в розмірі 75 000,00 грн згідно укладеної Мирової угоди від 24.09.2019.

Загалом відповідачем на виконання умов Договору сплачено 247 896,00 грн.

Листом від 27.08.2020 за вих. №43 виконавцем було надіслано замовнику підписаний виконавцем акт виконаних робіт від 27.08.2020 №1 на загальну суму виконаних робіт 327 624,00 грн, що підтверджується накладною та фіскальним чеком №855 від 27.08.2020 та описом вкладення у цінний лист №855 від 27.08.2020 з відміткою працівника поштового відділення. Даний лист із додатками замовник отримав 01.09.2020.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач зазначає, що замовник протягом 10-ти календарних днів після отримання акту передачі-приймання виконаних робіт від 27.08.2020 №1 вказаний акт не підписав, а також не надав виконавцю мотивовану відмову від його підписання, а тому в силу пункту 4.3. Договору роботи вважаються прийнятими.

09.10.2020 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу №09/10-2020 про сплату заборгованості за укладеними із відповідачем договорами в загальному розмірі 2 906 340,33 грн, з якої за договором №0096/04/15 від 17 квітня 2015 року - 327 624,00 грн, яка згідно вхідної відмітки була отримана відповідачем 03.11.2020.

У відповідь відповідач листом вих.№6899/1/7-07 від 20.10.2020 повідомив позивача, що вимога про сплату заборгованості є передчасною і не підлягає задоволенню, оскільки між сторонами було укладено Мирову угоду, згідно якої погашення будуть здійснюватись шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ДП «НДПІ містобудування» на поточний рахунок Товариства шляхом перерахування 30% від будь-яких грошових коштів, які надійдуть на рахунок ДП «НДПІ містобудування» від Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Нові будівельні матеріали».

Враховуючи відмову відповідача у погашенні заборгованості за Договором, позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правовідносини між сторонами виникли з Договору субпідряду, який є чинним, у судовому порядку недійсним не визнавався.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно частин 1 та 2 статті 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно частини 2 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, законодавець покладає на підрядника обов`язок виконати роботу, а замовник зобов`язаний її прийняти і оплатити.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами Договору, факт виконання робіт повинен підтверджуватись шляхом підписання сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт.

Позивач виконав на підставі Договору роботи на загальну суму 575 520,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами у двосторонньому порядку актами виконаних робіт №124 від 30.12.2016 на суму 115 104,00 грн, №3 від 22.06.2020 на суму 57 792,00 грн, №27 від 28.12.2020 на суму 75 000,00 грн, а також підписаним позивачем актом виконаних робіт від 27.08.2020 №1 на суму 327 624,00 грн.

Акт від 27.08.2020 №1 на суму 327 624,00 грн зі сторони відповідача непідписаний, був направлений відповідачу листом від 27.08.2020 за вих. №43 (підтверджується накладною, фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист №855 від 27.08.2020).

Даний лист із додатками замовник отримав 01.09.2020, однак у десятиденний строк у відповідності до пункту 4.2. Договору позивачу не повернув, мотивованої відмови від підписання не надав, а тому роботи за ним на суму 327 624,00 грн вважаються прийнятими відповідачем згідно пункту 4.3. Договору.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 3.1.2. Договору в редакції договору про внесення змін №1 оплата робіт проводиться після виконання окремого етапу проектних робіт, відповідно до Календарного плану виконання робіт (додаток №4).

09.10.2020 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу №09/10-2020 про сплату заборгованості за укладеними із відповідачем договорами в загальному розмірі 2 906 340,33 грн, з якої за договором №0096/04/15 від 17 квітня 2015 року - 327 624,00 грн, яка згідно вхідної відмітки була отримана відповідачем 03.11.2020.

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується, а відповідачем не заперечується факт здійснення ним часткової оплати виконаних позивачем робіт на суму 247 896,00 грн.

Таким чином, позивачем виконано робіт за Договором на суму 575 520,00 грн, які прийняті відповідачем без зауважень та заперечень, однак, всупереч умовам пункту 3.1.2. Договору, оплачені лише частково, на суму 247 896,00 грн.

Строк виконання зобов`язання з оплати решти суми заборгованості у розмірі 327 624,00 грн, враховуючи положення пунктів 3.1.2., 4.2., та 4.3. Договору та статті 530 Цивільного кодексу України, є таким, що настав.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів на підтвердження здійснення відповідачем оплати у сумі 327 624,00 грн суду не надано, отже заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 327 624,00 грн та була правомірно присуджена до стягнення з відповідача на користь позивача судом першої інстанції.

Заперечення проти позову відповідача, які ґрунтуються на передчасності вимог позивача про стягнення із відповідача 327 624,00 грн заборгованості за Договором з огляду на укладену сторонами Мирову угоду, якою передбачено, що погашення будуть здійснюватись шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ДП «НДПІ містобудування» на поточний рахунок Товариства шляхом перерахування 30% від будь-яких грошових коштів, які надійдуть на рахунок ДП «НДПІ містобудування» від Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Нові будівельні матеріали», судом відхиляються, враховуючи наступне.

Надаючи правову оцінку наданій Мировій угоді від 24.09.2019 про врегулювання, зокрема, Договору №0096/04/15 від 17.04.2015, складеної у позасудовому порядку та можливості її розцінення як новації, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Застосування новації як способу припинення зобов`язань допускається виключно за наявності таких ознак: взаємна згода сторін про припинення дії попереднього зобов`язання та щодо умов нового зобов`язання; наявності умов про припинення попереднього зобов`язання; припинення всіх додаткових зобов`язань; виникнення між тими ж особами нового зобов`язання, яке, як правило, містить умову про інший предмет чи спосіб виконання. Характерною ознакою новації є не зміна частини первісного зобов`язання, а укладення між тими ж сторонами нового зобов`язання.

Характерним для новації є саме укладення нового зобов`язання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобов`язання, при цьому, нове зобов`язання укладається між тими ж сторонами.

Враховуючи положення статті 604 Цивільного кодексу України, дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку умовам Мирової угоди від 24.09.2019, суд дійшов висновку про те, що, укладена між сторонами Мирова угода не є новацією в розумінні вказаної статті, оскільки за умовами Мирової угоди від 24.09.2019 зобов`язання відповідача за договором субпідряду від 17.04.2015 не було замінено на будь-яке інше (нове) зобов`язання (поставка товару, надання послуг), умов про припинення первісного зобов`язання, що виникло за вказаним договором мирова угода не містить, а зміна порядку і строку виконання такого зобов`язання, встановлення порядку погашення заборгованості не може вважатися новацією в розумінні вищевказаної норми.

Водночас, строк виконання зобов`язання по оплаті виконаних ТОВ «Фундамент проект» робіт Мировою угодою не встановлений певною подією, яка неминуче має настати, а також згадана угода не має встановленого строку (терміну) виконання боржником обов`язку, а тому Підприємство повинно було виконати такий обов`язок у відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України саме у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги позивачем.

Також колегія суддів наголошує, що на відміну від звичайного договору мирова угода укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. Тобто мирова угода не є договором у цивільному/господарському-правовому розумінні, оскільки порядок її укладення та затвердження регламентовано положеннями, зокрема, Господарського процесуального кодексу України, проте вона має на меті припинення спору на умовах, погоджених сторонами та затверджених судом.

Особливість мирової угоди полягає в тому, що її умови набувають чинності (юридичної сили) лише у випадку її затвердження судом.

Відтак, Мирова угода від 24.09.2019, укладена сторонами у справі, не є мировою угодою у розумінні статті 192 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, вирішуючи питання наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 327 624,00 грн за Договором субпідряду №0096/04/15 від 17.04.2015, суд не приймає до уваги укладену Мирову угоду від 24.09.2019 та викладені у ній умови.

Із приводу доводів скаржника про неможливість здійснення оплати у зв`язку з ненадходження коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні матеріали» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, зазначені посилання відповідача не можуть бути підставою звільнення відповідача від обв`язку здійснити оплату за виконані позивачем підрядні роботи.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог позивача в даній справі у повному обсязі, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час здійснення перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Рішенням суду першої інстанції також було присуджено до стягнення із відповідача 5 000,00 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі. Водночас, апеляційна скарга відповідача не містить доводів про незаконність та необґрунтованість рішення суду в цій частині, заперечень проти правильності визначення судом суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2021 у справі №910/7856/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»

Матеріали справи №910/7856/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.11.2021 після виходу судді Тищенко А.І. з лікарняного та відпустки та судді Скрипки І.М. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко