ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. Справа№ 17-14-01/1494(925/1666/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

за участю представників учасників судового процесу відповідно до протоколу судового засідання від 23.11.2021

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021

у справі №17-14-01/1494(925/1666/20)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Уманських енергетичних мереж

до Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради

про стягнення 161 268, 43 грн.

В С Т А Н О В И В :

Суть спору.

ПАТ «Черкасиобленерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Уманських енергетичних мереж звернулось до господарського суду з позовом до КП «Уманьводоканал» Уманської міської ради про стягнення 161 268,43 грн. за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 (суддя Боровик С.С.) вирішено: позов задовольнити повністю; стягнути з Комунального підприємства «Уманьводоканал» на користь публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», в особі відокремленого структурного підрозділу Уманські енергетичні мережі 161 268,43 грн. за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії.

Суд дійшов висновку, що позивач на підставі Правил роздрібного ринку електричної енергії, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, та відповідно до умов договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №23Р, правомірно провів розрахунок плати за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії в сумі 161 268 грн. 43 коп., тому задовольняє позов повністю.

Апеляційне провадження (рух справи).

Комунальне підприємство «Уманьводоканал» в апеляційній скарзі просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Доводи скаржника зводяться до доведення порушення норм матеріального та процесуального права, з огляду на, зокрема:

судом безпідставно встановлено обставини перевірки об`єктів скаржника, які підпадають під розрахунки реактивної електроенергії, оскільки відповідна перевірка не проводилася, акт перевірки не складався за місцезнаходженням зазначених у ньому об`єктів, допуску до зазначених у акті перевірки об`єктів працівникам позивача не надавалося;

акт перевірки скаржником не отримувався та уповноваженими особами скаржника не підписувався, тому безпідставно та в порушення статей 77-79 Господарського процесуального кодексу України прийнятий судом в якості доказу.

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» у відзиві на апеляційну скаргу її доводи заперечує та вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки акти перевірки наявності засобів КРП були складені за участю представника, яка завжди бере участь у здійсненні перевірок точок обліку електричної енергії та підписувала складені за їх результатом документи, акти надавалися скаржнику за адресою: вул. Залізняка, 16, м. Умань.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. - головуючий суддя, Остапенко О.М., Отрюх Б.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021 для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. - головуючий суддя, Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 поновлено Комунальному підприємству «Уманьводоканал» Уманської міської ради строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №17-14-01/1494(925/1666/20); відкрито апеляційне провадження у справі №17-14-01/1494(925/1666/20) за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у визначеному складі головуючого судді: Грека Б.М. суддів: Остапенка О.М., Пантелієнка В.О.; призначено справу до розгляду на 02.11.2021.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Грек Б.М. - головуючий суддя, Пантелієнко В.О., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 прийнято справу №17-14-01/1494(925/1666/20) до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Отрюха Б.В., Пантелієнка В.О.; розгляд апеляційної скарги призначено на 02.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради відкладено на 23.11.2021.

Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомлені відповідно до вимог статей 120, 270 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

Між ПАТ «Черкасиобленерго» (власник мереж) та комунальним підприємством «Уманьводоканал» (споживач) укладено договір №23Р від 04.03.2019 (далі - Договір) про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

Власник мереж надає Споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, а Споживач здійснює оплату за надані на межі балансової належності електромереж послуги згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами (п.1.1. Договору).

Власник мереж зобов`язується, зокрема, виконувати умови цього Договору; надавати Споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії (п.2.1. Договору).

Споживач зобов`язується, зокрема, виконувати умови цього Договору; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (додаток 1 до цього Договору) (п.2.2. Договору).

На підставі показів засобів вимірювальної техніки електричної енергії у терміни (строки), передбачені додатком №4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до Договору про постачання електричної енергії № 23 від 12 листопада 2008 р. (далі ДПЕ), Споживачем та Власником мереж оформлюються такі документи:

акт про обсяг переданої Споживачу електричної енергії згідно з додатком №10 до ДПЕ;

акт результатів замірів електричної потужності (п.4.2. Договору).

Розрахунок плати за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж здійснюється відповідно до Методики обчислення плати та оформлюється згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток № 1 до цього Договору) (п. 4.4. Договору).

Мотиви постанови апеляційного господарського суду.

Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено обов`язок на суд оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як стверджує позивач та встановлено судом 04 лютого 2020 року працівниками Уманських енергетичних мереж було проведено перевірку об`єктів КП "Уманьводоканал" Уманської міської ради, які підпадають під розрахунки реактивної електроенергії.

Разом з тим, із змісту актів перевірки наявності засобів КРП у споживачів (або субспоживачів) та обліків генерації реактивної електроенергії, в яких була зафіксована встановлена потужність засобів КРП, покази наявних та відсутність у деяких вхідних точках вимірювання засобів обліку генерації реактивної електроенергії по кожному із об`єктів КП "Уманьводоканал" Уманської міської ради у графі «Дата огляду. Назва об`єкту. Адреса об`єкту» вказано іншу дату - 18.02.2020.

Таким чином, зазначені акти не можуть засвідчувати результат перевірки, яка фактично відбувалася після їх складення, оскільки станом на 04.02.2020, яка встановлена місцевим господарським судом як дата проведення перевірки, не міг бути зафіксований результат такої перевірки, яка проводилася 18.02.2020.

Крім того, відповідач заперечує, що у графі «П.І.Б., підпис споживача або уповноваженої особи» напроти «ОСОБА_1» стоїть підпис саме цієї особи.

Суд вважає, що наявність підпису підтверджує намір та волю й фіксує волевиявлення учасника правовідносин.

Проте, керуючись вищенаведеним стандартом доказування «вірогідність доказів», апеляційний господарський суд враховує зазначене твердження відповідача про не підписання акту вказаною у ньому особою з огляду на те, що воно підтверджується також самим позивачем (див. відповідь на відзив від 27.01.2021 №Юр/109).

Слід вказати, що місцевий господарський суд, зазначаючи у висновку про підписання актів працівником цієї організації, не звернув уваги, що поряд із підписом напроти «ОСОБА_1» не зазначено, кому саме належить підпис. Відтак, висновок про належність підпису працівнику організації не можна визнати обґрунтованим.

При цьому, апеляційний господарський суд вважає невірним висновок господарського суду першої інстанції, що достатніх доказів відповідач в обґрунтування своїх заперечень суду не наддав, оскільки він не ґрунтується на правильному розподілі обов`язку доказування.

Так, на позивача, який об`єктивно зацікавлений у визнанні його вимог покладається обов`язок доказування обставин, що їх підтверджують, тоді як на відповідача, який має протилежні інтереси та не бажає, щоби вимоги позивача були задоволені, виходячи з його правової позиції у спорі, покладається обов`язок спростування обставин, на які покликається позивач.

Разом з тим, господарський суд першої інстанції обмежився формальною констатацією недоведеності відповідачем своїх заперечень, не звернув увагу та не надав оцінку обставинам та доводам відповідача, які підтвердив і сам позивач, що вказана у акті особа - ОСОБА_1 не підписував акти.

До того ж, поклавши на відповідача обов`язок довести заперечний факт неналежності підпису ОСОБА_1., суд першої інстанції тим самим переклав на нього негативні наслідки процесуальної бездіяльності позивача, які пов`язані з не доведенням останнім обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, зокрема, тих, які засвідчені актами.

Враховуючи встановлені обставини та наведені мотиви, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх тверджень не можуть вважатися доведеними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що висновки господарського суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та прийняти нове рішення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд встановив, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції - скасувати, прийнявши нове рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 у справі №17-14-01/1494(925/1666/20) скасувати.

3. Прийняти у справі нове рішення, яким в позові відмовити.

3. Матеріали справи №17-14-01/1494(925/1666/20) повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх

Повний текст постанови складено 25.11.2021.