РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 908/1640/21

За позовом Селянського (фермерського) господарства «ДАР» (с. Широке, Василівського району, Запорізької області)

до 1. Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (м. Запоріжжя)

2. Державної казначейської служби України (м. Київ)

про стягнення 31.599,84 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (фермерське) господарство «ДАР» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України через Держану казначейську службу України 31.599,84 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявлену до стягнення шкоду завдано незаконною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яка полягала в незабезпеченні схоронності транспортного засобу, який було вилучено у позивача та долучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.06.2021 позовну заяву Селянського (фермерського) господарства «ДАР» було передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 908/1640/21 передано судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 відкрито провадження у справі № 908/1640/21 та постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

З підстав відсутності фінансування означену ухвалу було направлено сторонам 06.10.2021. та вручено, зокрема, відповідачам 11.10.2021.

29.10.2021 Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що заявлена до стягнення шкода завдана внаслідок незаконних дій (бездіяльності) відповідача-1 щодо незбереження схоронності майна під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 29.01.2019.

09.11.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що наданими ним доказами доведено факт придбання та наявності комплектуючих транспортного засобу МТЗ-82 1.57, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент його тимчасового вилучення та факт їх відсутності на дату повернення трактора уповноваженій особі Селянського (фермерського) господарства «ДАР»; разом із тим, відповідачем не подано доказів на підтвердження того, що шкоди завдано не з його вини.

18.11.2021 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній посилається на те, що акт огляду транспортного засобу від 30.01.2021 не є належним доказом розукомплектування транспортного засобу під час його зберігання. Позивачем не доведено порушення чинного законодавства співробітниками Василівського ВП ГУНП України в Запорізькій області в частині збереження речового доказу та наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та діями відповідача.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального Кодексу України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості по кримінальному провадженню № 0000054.

В рамках цього кримінального провадження слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Василівського районного суду Запорізької області із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтуванні вказаного клопотання зазначено, що 28.01.2019 о 13 годині 32 хвилини зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 28.01.2019 о 13:30 за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Переможне, вул. Центральна, співробітники ГРПП затримали трактор, який перевозить дрова в причепі, та в с. Широке Василівського району зупинили авто ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому знаходяться фрагменти деревини.

Слідчим СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Альчиковою О.М. в період часу з 17 години 35 хвилин по 18 годину 05 хвилин 28 січня 2019 року проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості розташованої біля будівлі №36 на вул. Шевченка в м. Василівка, Запорізької області, під час якого виявлено та вилучено: трактор колісний, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 належить Селянському (фермерському) господарству «Дар»: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Садова, 11; транспортний причіп, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , в кузові якого утримуються спиляні фрагменти деревини, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , належить Селянському (фермерському) господарству «Дар»: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Садова, 11.

Після проведення зазначеного огляду вказане майно відповідною постановою слідчого долучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази.

У клопотанні слідчий просив суд застосувати захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, щодо предметів, вилучених під час огляду місця події 28 січня 2019 року, та заборонити будь-яким особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати зазначене майно до прийняття рішення про скасування арешту.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 31.01.2019 у справі 311/325/19 відповідне клопотання задоволено частково. Накладено арешт на трактор колісний, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 належить Селянському (фермерському) господарству «Дар»: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Садова, 11; транспортний причіп, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , в кузові якого утримуються спиляні фрагменти деревини, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , належить Селянському (фермерському) господарству «Дар»: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Садова, 11. Заборонено будь-яким особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати спиляні фрагменти деревини до прийняття рішення про скасування арешту. В іншій частині клопотання у задоволенні відмовлено. Дозволено власнику, Селянському (фермерському) господарству «Дар»: Запорізька область, Василівський район, с. Широке, вул. Садова, 11, користуватись трактором колісним, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортним причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Постановою слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 27.02.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 29.01.2019, було закрите у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 03.07.2019 у справі № 311/325/19 задоволено клопотання представника Селянського (фермерського) господарства «Дар» про скасування арешту майна, скасовано захід забезпечення у кримінальному провадженні № 0000054 від 29.01.2019 у вигляді арешту майна, який був накладений на підставі ухвали слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 31.01.2019.

Разом із тим, 30.01.2019 Комісією з інвентаризації основних засобів Селянського (фермерського) господарства «Дар» проведено огляд трактора МТЗ-82.1.57, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що складено відповідний акт огляду транспортного засобу. За результатами огляду встановлено факт злому дверних замків та викрадення його комплектуючих запчастин. Комісією зафіксовано такі факти: на тракторі зламані два дверні замки, зірвані дзеркала бокового огляду - 2 шт., вирвані передні фари (квадратні) - 2 шт., з кабіни викрадено набір ключів рожково-накідних (12 шт.), знято генератор МТЗ-82 - 1 шт., знято стартер редуктивний МТЗ-82 - 1 шт., знято акумулятор АКБ6ст-190 А3 (4) FLAGMAN - 2 шт., знято насос паливний МТЗ-82 - 1 шт. За висновком комісії, трактор знаходиться у стані непридатному для його експлуатації і потребує встановлення викрадених комплектуючих частин.

Позивач зазначає, що викрадені комплектуючі частини було придбано ним 12.06.2018 та 12.11.2018, що підтверджено накладною № Мги-000025 від 12.11.2018 та платіжним дорученням №661 від 12.11.2018.

Консультаційним розрахунком №1009 з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу та величини матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок неправомірних дій, складеним 07.04.2021, визначено можливу вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу МТЗ-82.1.57, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, на дату оцінки - 30.01.2019, яка становить 31.599,84 грн., а також можливу величину матеріального збитку, заподіяного власнику цього транспортного засобу на дату оцінки - 30.01.2019, яка становить 27.383,64 грн.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги позивача, заявлені до відповідачів, про стягнення з Державного бюджету України шкоди у сумі 31.599,84 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Конституція України (ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. 7 ст. 1176 ЦК України).

Загальні підстави відшкодування шкоди завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади передбачені нормами статей 1173, 1174 ЦК України. Вказане викладене в правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі N6-440цс16.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК України така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

У таких справах суд, по-перше, має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до положень ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, предметом доказування у даній справі є неправомірна бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054, факт нанесення такою неправомірною бездіяльністю відповідача-1 матеріальної шкоди позивачу в розмірі 31.599,84 грн та наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та бездіяльністю відповідача-1, оскільки підставами відповідальності за шкоду, заподіяну незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, є шкода, незаконні дії, причинний зв`язок між незаконними діями та шкодою.

За змістом статті 16 Кримінального процесуального кодексу України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 167 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Пунктом 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 №1104 (далі - Порядок), визначено, що речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Отже, обов`язок органу, який вилучив майно, належно його зберігати прямо передбачений чинним законодавством.

Питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що неправомірна бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області полягала в незабезпеченні схоронності транспортного засобу, який було вилучено у позивача і долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000054 як речовий доказ.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що 28.01.2019 колісний транспортний засіб (трактор), державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, був тимчасово вилучений слідчим СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області і долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000054 як речовий доказ. 31.01.2019 транспортний засіб було повернуто представнику позивача.

На підтвердження факту розукомплектування вказаного транспортного засобу позивачем подано акт огляду від 30.01.2019, складений комісією з інвентаризації основних засобів Селянського (фермерського) господарства «Дар». В цьому акті зафіксовано факт злому дверних замків та викрадення комплектуючих частин трактора, а саме: зірвані дзеркала бокового огляду - 2 шт., вирвані передні фари (квадратні) - 2 шт., з кабіни викрадено набір ключів рожково-накідних (12 шт.), знято генератор МТЗ-82 - 1 шт., знято стартер редуктивний МТЗ-82 - 1 шт., знято акумулятор АКБ6ст-190 А3 (4) FLAGMAN - 2 шт., знято насос паливний МТЗ-82 - 1 шт.

Однак поданий позивачем акт огляду транспортного засобу від 30.01.2019 встановлює лише факт розукомплектування транспортного засобу. Вказаний документ складено комісією у складі представників Селянського (фермерського) господарства «Дар» без участі представників Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Водночас, позивачем не подано суду жодних доказів, які б підтверджували той факт, що транспортний засіб було розукомплектовано під час його зберігання, а не до вилучення у позивача. В матеріалах справи відсутній протокол огляду вказаного транспортного засобу, складений під час його вилучення.

Подані Селянським (фермерським) господарством «Дар» рахунки-фактури, накладні та платіжні доручення, якими підтверджується придбання позивачем запасних частин у 2018 році, не є належними доказами, оскільки не стосуються предмета доказування у цій справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено неправомірну бездіяльність посадових осіб відповідача-1 - Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000054, яка б полягала в незабезпеченні схоронності транспортного засобу, який був тимчасово вилучений у позивача і долучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Визначаючи розмір завданої шкоди, позивач посилався на висновки, викладені у консультаційному розрахунку № 1009 з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу та величини збитку, заподіяного власнику внаслідок неправомірних дій, виконаному експертом-автотоварознавцем 07.04.2021 на основі наданих позивачем документів без проведення огляду транспортного засобу. Обставини, за яких транспортний засіб було розукомплектовано, експертом не досліджувалися.

Отже, позивачем не доведено, що йому було завдано шкоду неправомірними діями відповідача-1. При цьому причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, позивачем не доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності яких цивільно-правова відповідальність не настає.

За вказаного в сукупності суд дійшов висновку про недоведеність, необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки на підставі приписів п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко