РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/14519/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зігзаг Лайн»

про стягнення 21 178, 81 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зігзаг Лайн» про стягнення 21 178, 81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач повністю не виконав свої зобов`язання за договором № 13811-Гс від 01.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

На адресу Господарського суду міста Києва 28 вересня 2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/14519/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 04.10.2021 направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення № 800 за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До Господарського суду міста Києва 18.10.2021 повернувся конверт з поштовим відправленням № 800 з довідкою про повернення у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 01.10.2016 укладено договір № 13811-Гс, за яким позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів, а відповідач - приймати та оплачувати надані послуги.

Пунктом 2.3 договору № 13811-Гс від 01.10.2016 передбачено, що конкретні обсяги та вартість наданих відповідачу послуг визначаються на підставі щомісячних актів приймання-передачі наданих послуг, в яких вказуються фактичний обсяг вивезених позивачем твердих побутових відходів за місяць та загальна вартість наданих позивачем за місяць послуг.

Позивач, в якості доказів, що підтверджують надання послуг відповідачу з вивезення твердих побутових відходів, надав суду акти надання послуг № 26489 від 30.06.2018 на суму 1 815, 53 грн., № 26694 від 31.07.2018 на суму 1 815, 53 грн., № 30067 від 31.08.2018 на суму 1 536, 22 грн., № 33407 від 30.09.2018 на суму 2 137, 10 грн., № 36880 від 31.10.2018 на суму 1 972, 72 грн., № 43754 від 30.11.2018 на суму 2 137, 10 грн., № 50739 від 31.12.2018 на суму 328, 79 грн. Дані акти підписані лише позивачем.

За твердженням позивача, відповідач оплатив вартість наданих послуг за актами № 26489 від 30.06.2018 на суму 1 815, 53 грн., № 26694 від 31.07.2018 на суму 1 815, 53 грн., № 30067 від 31.08.2018 на суму 1 536, 22 грн., № 33407 від 30.09.2018 на суму 2 137, 10 грн., № 36880 від 31.10.2018 на суму 1 972, 72 грн., № 43754 від 30.11.2018 на суму 2 137, 10 грн., № 50739 від 31.12.2018 на суму 328, 79 грн. лише частково, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 927, 46 грн. основного боргу. Доказів здійсненої відповідачем часткової оплати матеріали справи не містять.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 4.3 договору № 13811-Гс від 01.10.2016 встановлено, що оформлення послуг здійснюється за актом наданих послуг, який складається кожного місяця позивачем до 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг та направляється відповідачу. У разі не підписання відповідачем акту надання послуг протягом 5 днів з моменту його отримання, при відсутності мотивованої відмови, акт вважається підписаним.

У той же час судом встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення на адресу відповідача актів надання послуг № 26489 від 30.06.2018 на суму 1 815, 53 грн., № 26694 від 31.07.2018 на суму 1 815, 53 грн., № 30067 від 31.08.2018 на суму 1 536, 22 грн., № 33407 від 30.09.2018 на суму 2 137, 10 грн., № 36880 від 31.10.2018 на суму 1 972, 72 грн., № 43754 від 30.11.2018 на суму 2 137, 10 грн., № 50739 від 31.12.2018 на суму 328, 79 грн.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити факт отримання відповідачем даних актів.

В матеріалах справи відсутні підписані обома сторонами акти надання послуг, які в розумінні пункту 4.3 договору № 13811-Гс від 01.10.2016 є належними та допустимими доказами надання послуг. Крім того, позивачем не доведено, що такі акти надсилалися на адресу відповідача, але той ухилився від їх підписання.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати акти надання послуг узгодженими сторонами, а послуги з вивезення твердих побутових відходів - фактично наданими.

Наданий на підтвердження існування простроченої заборгованості відповідача за договором № 13811-Гс від 01.10.2016 акт звірки взаєморозрахунків не може бути належним доказом у справі, оскільки підписаний позивачем в односторонньому порядку, а інформація, відображена в акті не підтверджена підписаними уповноваженими представниками сторін первинними документами.

Таким чином, твердження позивача, викладені у позовній заяві, про наявність підстав для здійснення розрахунків за надані послуги є необгрунтованими.

З огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 10 927, 46 грн. основного боргу.

Відмова у задоволенні основної вимоги позову, у даному випадку, зумовлює відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк