ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.11.2021м. СумиСправа № 920/146/21

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/146/21

за позовом: Фермерського господарства "Світанок" (42516, Сумська область, Липоводолинський район, с. Панасівка, вул. Надлісся, буд. 30; ),

до відповідачів: 1)Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м.Суми, вул. Г.Кондратьєва, 25; ),

2)Липоводолинської селищної ради (42500, Сумська область, смт.Липова Долина, вул. Роменська, 10; )

про визнання права постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 (голова ФГ, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Липоводолинським РВ УМВС України в Сумській області 11.03.2008),

Заєць В.П. (адвокат, ордер серії ПТ №235191 від 21.07.2021)

від відповідачів: 1)Сєдєлєва Т.А. (довіреність від 14.09.2021 №9-18-0.611-85/62-21),

2)не прибув,

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

встановив:

11.02.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить визнати за Фермерським господарством "Світанок", як за юридичною особою право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства площею 48,1797га з кадастровим №:05:007:0034, згідно з державним актом на право постійного користування землею площею, серія А№000326, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1 та виданий на ім`я померлого чоловіка ОСОБА_1 на підставі рішення Панасівської сільської Ради народних депутатів від 11 лютого 1993 року за №3.

Ухвалою від 16.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/146/21 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 25.03.2021; встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

11.03.2021 перший відповідач подав наступні документи

1)відзив (вх№2483/21 від 11.03.2021), в якому зазначив, що на час розгляду справи неможливо задовольнити позовну вимогу про визнання за ФГ «Світанок» як за юридичною особою право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства площею 48,1797 га з кадастровим номером :05:007:0034, оскільки 4га з цієї земельної ділянки знаходяться в приватній власності;

2)клопотання про зупинення провадження у справі (вх№1200к від 11.03.2021), в якому просив зупинити провадження у справі №920/146/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №480/4912/20 та №581/52/21.

Позивач подав відповідь на відзив (вх№2785/21 від 18.03.2021 - електронною поштою; вх№2906/21 від 23.03.2021 - поштою), відповідно до якої позов підтримав, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 25.03.2021 частково задоволено клопотання першого відповідача про зупинення провадження у справі (вх №1200к від 11.03.2021); зупинено провадження у справі №920/146/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №581/52/21; зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, які стали підставою для зупинення провадження.

21.07.2021 позивачем подане клопотання про поновлення провадження у справі (вх №2815 від 21.07.2021 - електронною поштою; вх №6787 від 26.07.2021 - поштою).

Ухвалою від 03.08.2021 задоволено клопотання позивача (вх №2815 від 21.07.2021 - електронною поштою; вх №6787 від 26.07.2021 - поштою) про поновлення провадження у справі №920/146/21; поновлено провадження у справі № 920/146/21; продовжено строк підготовчого провадження у справі №920/146/21 на 30 днів; призначено підготовче судове засідання у даній справі на 09.09.2021.

08.09.2021 від позивача надійшли наступні документи:

1)заява (вх №7876/21 від 08.09.2021), в якій позивач зазначає, що усі необхідні документи та клопотання подані разом з позовною заявою, тому Фермерське господарство "Світанок" просить призначити справу до судового розгляду та провести підготовче засідання без участі представника позивача.

2)клопотання (вх №3327 від 08.09.2021), відповідно до якого представник позивача просив проводити судові засідання в режимі відеоконференції з Гадяцьким районним судом Полтавської області (м. Гадяч, Миргородський район, Полтавська область, вул. Лесі Українки, 6).

08.09.2021 від другого відповідача надійшло клопотання (вх №7879/21 від 08.09.2021), відповідно до якого другий відповідач не заперечує проти позовних вимог ФГ "Світанок" та просив провести засідання без участі представника Липоводолинвської селищної ради.

Ухвалою від 09.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №920/146/21 до судового розгляду по суті в судове засідання на 21.10.2021; задоволено заяву представника позивача (вх №3327 від 08.09.2021) про проведення судових засідань в режимі відеоконференції з Гадяцьким районним судом Полтавської області; доручено Гадяцькому районному суду Полтавської області забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні, призначеному на 21.10.2021 у справі №920/146/21, в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

21.10.2021 представником позивача електронною поштою надіслано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №294 від 02.09.1998; договір про надання правової допомоги від 21.07.2021 №39; ордер серії ПТ №235191 від 21.07.2021. зазначені документи долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.10.2021 в режимі відеоконференції розпочато розгляд справи по суті та в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 11.11.2021.

Ухвалою від 22.10.2021 доручено Гадяцькому районному суду Полтавської області забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні, призначеному на 11.11.2021, 14:30 у справі №920/146/21, в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду; повідомлено другого відповідача про оголошення судом перерви з розгляду справи №920/146/21 по суті в судове засідання в режимі відеоконференції на 11.11.2021, 14:30.

23.10.2021 перший відповідач подав додаткові пояснення у справі та клопотання про виключення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з відповідачів (вх№8935/21 та 3827/21 від 23.10.2021). У зазначених додаткових поясненнях перший відповідач зазначає, що спірна земельна ділянка вважається землями комунальної власності, які належать другому відповідачу, у зв`язку з чим просить суд виключити Головне управління Держгеокадастру у Сумській області зі складу відповідачів. Разом з тим, перший відповідач просить зобов`язати позивача надати для огляду оригінал рішення сільської ради №3 від 11.02.1993, в якому є незрозумілі закреслення та оригінал Тимчасового документу - Державного акту на право постійного користування без дати його видачі №000326.

09.11.2021 через систему «Електронний суд» та електронною поштою представник позивача надіслав клопотання про долучення матеріалів до справи (вх№9357/21 від 09.11.2021 та вх №9358/21 від 09.11.2021), в якому зазначив, що на підтвердження усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №920/146/21, направив до відома копію рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 квітня 2021 року у цивільній справі №581/52/21 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Недригайлівської селищної ради Сумської області Заїка Роман Петрович, Фермерське господарство «Світанок». Разом з тим, просить долучити до матеріалів справи наступні копії документів: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; податкову декларацію платника єдиного податку; лист від 03.08.2020 № 15/1/1-1 вих-20; довідку ДПС України ГУ ДПС у Сумській області від 01.11.2021; заяву про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою; лист ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 10.03.2020 № Б-213/0/5/20/213/6-20; заяву ФГ «Світанок» від 23.04.2020 за № 7; наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 28.12.2019 № 18-23118/16-19; квитанції AT КБ «ПриватБанк» від 24.03.2021, 29.06.2021, 27.09.2021, 27.10.2021. Одночасно повідомив, що на електронні адреси відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Липоводолинської селищної ради ним направлено копії даного листа разом з доданими до нього документами.

У судовому засіданні 11.11.2021 судом встановлено:

Позивач та його представник в судове засідання в режимі відеоконференції прибули.

Представник першого відповідача у судове засідання прибув, водночас представник другого відповідача у судове засідання не прибув, відповідно до надісланого електронною поштою листа (вх№7879/21 від 08.09.2021) просив справу розглядати без участі його представника, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 25.10.2021 другий відповідач був повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду даної справи.

У судовому засіданні в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу, якою долучено до матеріалів справи докази, подані за клопотання представника позивача від 09.11.2021 №59 (вх №9358/21 від 09.11.2021).

У судовому засідання представником першого відповідача заявлене усне клопотання про витребування доказів з архівної установи, а саме: копії рішення Панасівської сільської ради.

У судовому засіданні в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу, якою відмовлено представнику першого відповідача в задоволенні усного клопотання про витребування доказів з архівної установи.

Під час судових дебатів позивач позовні вимоги підтримав, перший відповідач заперечував щодо задоволення позову.

На виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України судовий процес фіксувався за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.11.2021 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

11.02.1993 рішенням Панасівської сільської Ради народних депутатів Липоводолинського району Сумської області вирішено на підставі ст. 51 Земельного кодексу України виділити жителю села Панасівка громадянину ОСОБА_1 в постійне користування земельну ділянку в розмірі 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу в урочищі Шутькове.

Громадянину ОСОБА_1 , на підставі зазначено рішення видано акт №000326 на право постійного користування землею. За даним актом землекористувачу надано в постійне користування 49,0 га землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

22.12.1993 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №016676 проведено державну реєстрацію Фермерського господарства «Світанок».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.06.2006.

26.06.2006 відповідно до рішення засновників Фермерського господарства «Світанок», у зв`язку зі смертю голови фермерського господарства, виконання всіх обов`язків голови Фермерського господарства покладено на ОСОБА_4 з правом підпису фінансово-господарських та банківських документів (відповідно до паспортних даних - дружину померлого ОСОБА_1 ).

10.04.2018 протоколом №1 загальних зборів членів фермерського господарства «Світанок» затверджено статут Фермерського господарства «Світанок» у новій редакції (далі - Статут). Пунктом 1.2. Статуту визначено, що головою ФГ «Світанок» є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Липоводолинським РВ УМВС України в Сумській області 28.05.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

06.02.2020 за заявою ОСОБА_4 до ТОВ «Геопроект», останнім розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Фермерського господарства «Світанок» для ведення фермерського господарства на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

10.03.2020 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надіслало позивачу листа №Б-213/0/5-20/213/6-20, в якому зазначено, що Головним управлінням розглянуте звернення позивача від 25.02.2020 за № БН-10304580 (вх. Б-213/0/5-20 від 25.02.2020) про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 49 га, яка знаходиться па території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та яку використовує для ведення фермерського господарства ФГ «Світанок». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 жовтня 2016 року у справі №6-2329цс 16, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Враховуючи вищевикладене, з огляду на припинення права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку зі смертю правоволодільця та відсутністю законодавчо визначеного поряду їх повернення з постійного користування з вказаної підстави не можлива реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в частині розпорядження вказаною земельною ділянкою без проведення процедури їх повернення та за відсутності судового рішення про повернення земельної ділянки.

07.05.2020 наказами Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №18-18332/16-20-ст та №18-18334/16-20-ст «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області розмір земельної ділянки 2,0000 та, кадастровий номер :05:007:0041, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: бажана до відведення земельна ділянка накладається на земельний масив, який наданий у постійне користування іншому громадянину; згідно пункту 5 статті 116 Земельного кодексу, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

23.12.2020 рішенням Липоводолинської селищної ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності розташованої на території Панасівської сільської ради, Липоводолинського району Сумської області. Передано ОСОБА_2 , жителю с. Панасівка, безоплатно у власністьземельнуділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, розташовану на території Панасівськоїсільської ради, Липоводолинського району Сумської області (пункти 2 та 2.1. зазначеного рішення).

Водночас, пунктами 3 та 3.1. рішення від 23.12.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності розташованої на території Панасівської сільської ради, Липоводолинського району Сумської області. Передано ОСОБА_3 , жителю с. Панасівка, безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га., розташовану на території Панасівської сільської ради, Липоводолинського району Сумської області.

21.01.2021 рішенням Липоводолинської селищної ради «Про внесення змін до рішення 1 сесії 8 скликання Липоводолинської селищної ради від 23.12.2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» внесено зміни до рішення 1 сесії 8 скликання Липоводолинської селищної ради від 23.12.2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», скасувавши пункти 2, 2.1., 2.2., 3., 3.1., 3.2. цього рішення.

22.01.2021 Головне управління Держгеокадастру в Сумській області надіслало позивачу листа №29-18-0.2-325/2-21, якому зазначило, що розглянувши адвокатський запит позивача від 15.01.2021 №2 щодо надання інформації про земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0034, та повідомляє наступне: за інформацією, наданою Відділом у Липоводолинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0034 (площею 48,1797 га) внесені до Державного земельного кадастру 20.11.2019 на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», розробленої Сумською регіональною філією державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру». Разом з тим було повідомлено, що відповідно до п. 114 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» земельна ділянка з кадастровим номером :05:007:0034 перенесена до архівного шару на підставі «Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області».

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 29.04.2021 у цивільній справі №581/52/21 за позовом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Недригайлівської селищної ради Сумської області Заїка Роман Петрович, Фермерське господарство «Світанок», про скасування рішень державного реєстратора та припинення речових прав на нерухоме майно встановлено:

« 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо, звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, контур №4347, орієнтовною площею по 2,0 га кожному, для ведення особистого селянського господарства.

13 грудня 2019 року заступником начальника відділу у Липоводолинському району Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надано інформацію про земельні ділянки, які плануються для передачі у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якої вказані ділянки перебувають у державній власності та належать до земель запасу.

24 грудня 2019 року наказами Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 18-22230/16-19-СГ та № 18-22249/16-19-СГ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовними площами 2,0 га кожна, які розташовані за межами населених пунктів на території Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

29 квітня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен окремо, звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявами про затвердження проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок.

Наказами від 7 травня 2020 року №18-18332/16-20-СГ та №18-18334/16-20-СГ позивач відмовив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у затвердженні вказаних проектів землеустрою, оскільки зазначені у них земельні ділянки, які планувалися до відведення цим особам у власність з кадастровим №:05:007:0041 та кадастровим №:05:007:0040, накладаються на земельний масив, який переданий у постійне користування іншій особі.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22 квітня 2020 року по земельній ділянці за кадастровим № :05:007:0041 вбачається, що вказана земельна ділянка, площею 2 га, відноситься до земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, інформація щодо цієї земельної ділянки про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22 квітня 2020 року по земельній ділянці за кадастровим № :05:007:0040 вбачається, що вказана земельна ділянка, площею 2 га, відноситься до земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, інформація щодо цієї земельної ділянки про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

Рішенням Липоводолинської селищної ради Сумської області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 23 грудня 2020 року у пунктах 2, 2.1, 2.2, 3, 3.1, 3.2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та передано кожному з них у приватну власність розташовані за межами населених пунктів на території Панасівської сільської ради Липовододинського району Сумської області земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею по 2 га кожному .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 22 січня 2021 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим № :05:007:0041, площею 2 га, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування. Державну реєстрацію проведено державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Недригайлівської селищної ради Сумської області Заїкою Р.П. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 січня 2021 року, індексний № 56208001.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 22 січня 2021 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим № :05:007:0040, площею 2 га, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування. Державну реєстрацію проведено державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Недригайлівської селищної ради Сумської області Заїкою Р.П. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 січня 2021 року, індексний № 56207614.

Рішенням Липоводолинської селищної ради Сумської області від 21 січня 2021 року скасовано пункти 2, 2.1, 2.2, 3, 3.1, 3.2 рішення Липоводолинської селищної ради Сумської області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 23 грудня 2020 року».

Відповідно резолютивної частини рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29.04.2021 у цивільній справі №581/52/21 позов Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області Заїки Р.П. від 19 січня 2021 року, індексний № 56208001 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий №:05:007:0041, припинивши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно його речові права на вказану земельну ділянку. Скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області Заїки Р.П. від 19 січня 2021 року, індексний №56207614 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий №:05:007:0040, припинивши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно його речові права на вказану земельну ділянку.

Згідно із частиною першою статті 51 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ (далі - Земельний кодекс України) (у редакції Закону від 05.05.1993 №3179-ХІІ (3179-12), на момент створення ФГ «Світанок») громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 05.05.1993 №3179-ХІІ (3179-12), на момент створення ФГ «Світанок») користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. Користування землею на умовах оренди для сільськогосподарських цілей повинно бути, як правило, довгостроковим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно із частиною першою статті 23 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 05.05.1993 №3179-ХІІ (3179-12), на момент створення ФГ «Світанок») право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З наведеного нормативного регулювання вбачається, що на момент надання земельної ділянки ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції Закону від 22.06.1993 № 3312-XII, на момент створення ФГ «Світанок»»; втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.

Звідси законодавством, чинним на момент створення ФГ «Світанок», було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності ФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення ФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації ФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення ФГ, без створення такого ФГ.

19 червня 2003 року було прийнято новий Закон України № 937-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 937-IV), яким Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-XII визнано таким, що втратив чинність.

У статті 1 Закону № 937-IV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 937-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 937-IV).

Отже, й на сьогодні можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.

Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17 (провадження № 14-385цс19).

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону № 937-IV можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України , було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте Конституційний Суд України Рішенням N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Звідси громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц (провадження № 14-533цс18).

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві.

У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі №906/392/18 (провадження № 12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Так, статтею 141 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 09.02.2006 №3415-IV, на момент смерті ОСОБА_1 ) передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до приписів частини першої статті 27 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 05.05.1993 №3179-ХІІ (3179-12), на момент створення ФГ «Світанок»), яка діяла до 01 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

З викладеного вбачається, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві (як чинному на момент створення ФГ «Світанок», так і з 01 січня 2002 року й до сьогодні) така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника як смерть громадянина - засновника ФГ відсутня.

Адже правове становище ФГ як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства.

Таким чином, одержання громадянином - засновником правовстановлюючого документа на право власності чи користування земельною ділянкою для ведення ФГ є необхідною передумовою державної реєстрації та набуття ФГ правосуб`єктності як юридичної особи. Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення ФГ і подальшої державної реєстрації ФГ як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства.

Звідси у разі смерті громадянина - засновника ФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/989/18 зазначено, що у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується правомірність і обґрунтованість звернення позивача з даним позовом, а також встановлений судом факт збереження права постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, навіть після його смерті, оскільки таке право зберігається за фермерським господарством, до якого воно перейшло після створення фермерського господарства, а не за конкретною особою, якій воно було надане як засновнику такого господарства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що саме з Липоводолинської селищної ради на користь позивача підлягає стягненню 2270,00 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 194-220, 233, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Фермерським господарством "Світанок" (42516, Сумська область, Липоводолинський район, с. Панасівка, вул. Надлісся, буд. 30; ) право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства площею 48,1797 га з кадастровим номером №:05:007:0034, згідно з державним актом на право постійного користування землею, серія А№000326, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1 та виданий на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення Панасівської сільської Ради народних депутатів від 11 лютого 1993 року за №3.

3. Стягнути з Липоводолинської селищної ради (42500, Сумська область, смт.Липова Долина, вул. Роменська, 10; ) на користь Фермерського господарства "Світанок" (42516, Сумська область, Липоводолинський район, с. Панасівка, вул. Надлісся, буд. 30; ) 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021.

Суддя В.Л. Котельницька