РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2021Справа № 910/12841/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УЧБОВО-АТЕСТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР ПО НЕРУЙНІВНОМУ КОНТРОЛЮ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про стягнення 16251,02 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УЧБОВО-АТЕСТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР ПО НЕРУЙНІВНОМУ КОНТРОЛЮ" про стягнення 16251,02 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №047-"О" від 23.04.2010 про відшкодування орендної плати, податку на додану вартість, витрат на земельний податок та спожиті комунальні і експлуатаційні послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 дану позовну заяву залишено без руху.

09.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.09.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/12841/21, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) та залучив до участі у справі третю особу , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву .

16.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла довідка про стан заборгованості відповідача, згідно із якою станом на 21.09.2021 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "УЧБОВО-АТЕСТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР ПО НЕРУЙНІВНОМУ КОНТРОЛЮ" за договором №047-"О" від 23.04.2010 становить 16251,02 грн.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду від 17.09.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 08.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №635.

Отже, за змістом пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УЧБОВО-АТЕСТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР ПО НЕРУЙНІВНОМУ КОНТРОЛЮ" (далі - орендар) укладено договір оренди № 5359 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення загальною площею 77,40 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 2 на першому поверсі 2-поверхової будівлі, що перебуває на балансі Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30 листопада 2009 і становить 538900,00 без ПДВ.

23.04.2010 приміщення було передане орендодавцем орендарю, що підтверджується Актом приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, проспект Глушкова, 2.

Відповідно до п. 3.6. договору оренди, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з п. 5.3 договору оренди, орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 23.04.2010 до 23.04.2011 включно (п. 10.1. договору оренди).

Пунктом 10.4 договору оренди встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Відповідно до п. 5.11. договору оренди, орендар зобов`язаний протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

На виконання п. 5.11. договору оренди, 23.10.2010 між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка, як балансоутримувачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "УЧБОВО-АТЕСТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР ПО НЕРУЙНІВНОМУ КОНТРОЛЮ", як орендарем укладено договір №047-«О» про відшкодування орендної плати, податку на додану вартість, витрат на земельний податок та спожиті комунальні і експлуатаційні послуги (далі - договір №047-«О») відповідно до п.1.1 якого предметом договору є відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання переданого в оренду державного нерухомого майна, загальною площею 77,4 кв.м., яке розміщене за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 2, за спожиті орендарем комунальні послуги і експлуатаційні послуги та витрат на земельний податок.

Згідно з п. 2.1. договору №047-«О», орендар відшкодовує балансоутримувачу 30% орендної плати та податок на додану вартість від 100% орендної плати згідно розрахунків орендодавця та рахунків балансоутримувача.

Орендар відшкодовує балансоутримувачу вартість комунальних послуг та експлуатаційних витрат згідно Додатку №1 (п. 2.2. договору №047-«О»).

Положеннями пунктів 2.3, 2.4, 2.5. договору №047-«О» встановлено, що відшкодування витрат на спожиту орендарем електроенергію нараховується згідно показань електролічильника орендаря, а в разі його відсутності - за кількістю електроенергії, спожитої джерелами електроспоживання орендаря згідно розрахунків балансоутримувача. Відшкодування земельного податку за орендовану площу здійснюється орендарем згідно розрахунку балансоутримувача. Розрахунок згідно додатку №1 є базовим розрахунком на місяць, який коригується у зв`язку зі зміною проведених витрат університету.

Відповідно до п. 3.2 договору №047-«О» орендар зобов`язується своєчасно отримувати у балансоутримувача розрахунок вартості відшкодувань, згідно якого до 15 числа місяця, наступного за звітним, вносити кошти на рахунок балансоутримувача.

28.11.2013 між сторонами укладено Додаткову угоду про внесення змін до договору №047-«О», відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п. 1.1. договору №047-«О» в наступній редакції: "Відшкодування орендарем витрат балансоутримувача на утримання переданого в оренду державного нерухомого майна, загальною площею 77,4 кв.м., яке розміщене за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 98А, за спожиті орендарем комунальні послуги і експлуатаційні послуги та витрат на земельний податок.".

У Додатках № 10/19, № 11/20 до договору №047-«О» сторони погодили розрахунок вартості експлуатаційних витрат та компенсації податку на землю.

02.03.2021 між орендодавцем та орендарем укладено договір № 5359/09 про припинення договору оренди від 23.04.2010 № 5359, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди, що договір оренди від 23.04.2010 № 5359 вважається припиненим 31.12.2020.

Відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 98-А від 31.12.2020, орендар повернув орендодавцю орендоване майно.

Крім того, 31.12.2020 між орендарем та балансоутримувачем було підписано Акт припинення існування договору від 23.04.2010 №047-«О» про відшкодування орендної плати, податку на додану вартість, витрат на земельний податок та спожиті комунальні і експлуатаційні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку із неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором №047-«О», у відповідача за період з грудня 2019 по грудень 2020 утворилася заборгованість з відшкодування комунальних та інших витрат у розмірі 16 251,02 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище, між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування орендної плати, податку на додану вартість, витрат на земельний податок та спожиті комунальні і експлуатаційні послуги.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до наявних у матеріалах справи рахунків-фактур № 200 від 28.01.2020 на суму 2115,59 грн., № 793 від 26.02.2020 на суму 2323,14 грн., № 1493 від 10.04.2020 на суму 2333,73 грн., № 1976 від 01.05.2020 на суму 1695,43 грн., № 13015 від 17.08.2020 на суму -1,20 грн., № 14553 від 25.11.2020 на суму 144,50 грн., № 15027 від 25.12.2020 на суму 694,50 грн., № 339 від 27.01.2021 на суму 1556,29 грн., № 427 від 11.02.2021 на суму 752,05 грн., відповідач повинен був відшкодувати позивачу витрати за спожиті у період з грудня 2019 по грудень 2020 комунальні послуги, розмір яких становить 11 614,03 грн.

Крім того, відповідно до наявних у матеріалах справи рахунків-фактур №199 від 28.01.2020 на суму 2872,79 грн., № 14434 від 25.11.2020 на суму 199,69 грн., № 14910 від 25.12.202 на суму 199,69 грн., № 14060 від 28.10.2020 на суму 199,69 грн., № 13670 від 30.09.2020 на сум 199,69 грн., № 13258 від 28.08.2020 на суму 199,69 грн., № 12892 від 03.08.2020 на суму 1333,74 грн., № 12427 від 26.06.2020 на суму 199,69 грн., № 2224 від 01.06.2020 на суму 199,69 грн., № 1819 від 01.05.2020 на суму 948,53 грн., № 1367 від 31.03.2020 на суму 2872,79 грн., № 792 від 26.02.2020 на суму 2872,79 грн., № 205 від 27.01.2012, відповідач повинен був відшкодувати позивачу експлуатаційні витрати та податок на землю у загальному розмірі 12 498,16 грн.

Також, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, станом на 01.01.2020 у відповідача існував борг перед позивачем за спірним договором у розмірі 2186,79 грн.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, обов`язок з отримання рахунку для відшкодування зазначених вище витрат покладається саме на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач лише частково відшкодував позивачу витрати на комунальні послуги, експлуатаційні витрати та земельний податок, зокрема сплатив лише 10 047,96 грн.

Таким чином, за обґрунтованим розрахунком позивача заборгованість відповідача з відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційних витрати та податку на землю становить 16 251,02 грн.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів у спростування заборгованості за договором №047-«О» від 23.04.2010 про відшкодування орендної плати, податку на додану вартість, витрат на земельний податок та спожиті комунальні і експлуатаційні послуги у розмірі 16 251,02 грн. відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором №047-«О» від 23.04.2010 про відшкодування орендної плати, податку на додану вартість, витрат на земельний податок та спожиті комунальні і експлуатаційні послуги у розмірі 16 251,02 грн., доказів оплати зазначеної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 16 251,02 грн. заборгованості.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Київського національного університету імені Тараса Шевченка повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УЧБОВО-АТЕСТАЦІЙНИЙ ЦЕНТР ПО НЕРУЙНІВНОМУ КОНТРОЛЮ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ КАЗИМИРА МАЛЕВИЧА, будинок 23, кімната 504, ідентифікаційний код 30019780) на користь Київського національного університету імені Тараса Шевченка (01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 60, ідентифікаційний код 02070944) 16251,02 грн. заборгованості та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.11.2021.

Суддя С.О. Турчин