АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 915/990/16
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

За участю представників учасників справи:

арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2021

у справі №915/990/16

за заявою Головного управління ДПС у Миколаївській області

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Таргет ЛТД"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У вересні 2016 Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) звернулася із заявою до Господарського суду Миколаївської області про порушення справи про банкрутство боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таргет ЛТД" (далі - ТОВ "Таргет ЛТД"), у зв`язку з неспроможністю боржника своєчасно погасити податковий борг у сумі 682 128,78 грн. , посилаючись на положення ст. ст. 10, 11, 12, 16 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Таргет ЛТД", визнано грошові вимоги кредитора ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області у загальній сумі 682 128,78 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2017 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ТОВ "Таргет ЛТД" призначено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019 у справі №915/990/16, серед іншого, усунуто арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД".

У травні 2021 арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. звернувся до Господарського суду Миколаївської області із клопотанням про затвердження грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора та покладення обов`язку відшкодування здійснених витрат на кредитора.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2021 клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. в частині стягнення з кредитора - ГУ ДПС у Миколаївській області витрат залишено без розгляду, у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. в частині затвердження грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД з 06.03.2017 по 06.03.2018 відмовлено.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що на адресу суду від арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. надійшла заява щодо залишення без розгляду клопотання в частині стягнення з кредитора ГУ ДПС у Миколаївській області витрат, оскільки така заява не суперечить законодавству та не порушує будь-чиї права, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. та залишення без розгляду клопотання в частині стягнення з кредитора ГУ ДПС у Миколаївській області витрат.

Щодо іншої частини клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. місцевий господарський суд зазначив, що 21.05.2018 Господарським судом Миколаївської області було постановлено окрему ухвалу у зв`язку з неналежним виконанням арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. своїх обов`язків ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД", яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції. Приймаючи дану ухвалу суд виходив з того, що арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В., протягом ліквідаційної процедури не вжито всіх можливих та необхідних заходів до належного виконання обов`язків ліквідатора, вчасного проведення ліквідаційної процедури та надання суду звіту за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційного балансу банкрута, у строки передбачені законом. При цьому, суд досліджував роботу арбітражного керуючого за період з 06.03.2016 (дата призначення ліквідатором) по дату винесення окремої ухвали 21.05.2018.

Також, як відзначено місцевим господарським судом, при подальшому розгляді справи ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019, залишеною без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій, усунуто арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД". Приймаючи дану ухвалу суд виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт неналежного виконання арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. обов`язків ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД" та зволікання з проведенням ліквідаційних дій.

Таким чином, за твердженням суду першої інстанції, в ухвалах Господарського суду Миколаївської області, які набрали законної сили, судом констатовано неналежне виконання ліквідатором Бєлоусовим І.В. покладених на нього обов`язків ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД.

З приводу посилання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. на рішення комітету кредиторів ТОВ Таргет ЛТД, яким розглянуто звіт арбітражного керуючого про нарахування грошової винагороди в процедурі ліквідації та витрат, та прийнято до відома, суд першої інстанції зазначив, що рішення комітету кредиторів не може мати для господарського суду заздалегідь встановленої сили і має оцінюватися відповідно до статті 86 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про затвердження грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. з апеляційною скаргою в якій просить cкасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2021 у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. № 22/03-23 від 11.05.2021 про затвердження грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ «Таргет ЛТД» за період роботи з 06.03.2017 по 06.03.2018 в розмірі 79300,90 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала, в частині відмови у затвердженні грошової винагороди, є необґрунтованою, такою що постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з огляду на таке.

Так, посилаючись на висновки суду апеляційної інстанції викладені у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 по даній справі, скаржник зазначає, що арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. виконував у період з 06.03.2017 по 06.03.2018 свої повноваження ліквідатора боржника, зокрема, направляв низку запитів для встановлення наявності активів боржника, на що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні уваги не звернув.

Скаржник також зазначає, що за клопотанням арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. органом юстиції проведено аналіз фінансового стану боржника за результатами якого встановлено ознаки фіктивного банкрутства, і судом під час задоволення клопотання ліквідатора про зобов`язання відділ з питань банкрутства провести фінансовий аналіз та надати відповідний висновок, неналежного виконання з боку ліквідатора встановлено не було.

До того ж, за твердженням апелянта, арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. було подано до суду першої інстанції заяву про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на винних у доведенні його до банкрутства осіб, яка не розглянута до теперішнього часу.

Як вважає скаржник, на наведені вище докази виконання арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. повноважень ліквідатора, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали уваги не звернув. Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції не приділив належної уваги тому неспростовному факту, що витрати арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за той самий період що і нарахування грошової винагороди при виконанні повноважень ліквідатора, а саме з 06.03.2017 по 06.03.2018 - затверджені ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2020.

Апелянт також вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не звернув увагу на те, що в матеріалах справи наявні ще, щонайменше, три протоколи засідань комітету кредиторів, які скликалися ліквідатором Бєлоусовим І.В. за вимогою суду, задля розгляду питання призначення іншої кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора у цій справі про банкрутство ТОВ «Таргет ЛТД». Але комітетом кредиторів було висловлено на засіданнях свою позицію (рішення), що вони не бажають змінювати арбітражного керуючого Белоусова І.В. на іншого арбітражного керуючого. Також, за твердженням скаржника, в матеріалах справи відсутні докази нанесення шкоди кредиторам арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В.

Посилаючись на приписи 3 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч. 2 ст. 30 КУзПБ скаржник зазначає, що він мав право вимоги основної грошової винагороди в кожний останній день кожного календарного місяця виконання повноважень арбітражного керуючого. Тобто це право, як вважає апелянт, виникло (наступило) ще до винесення окремої ухвали та до ухвали про усунення від виконання повноважень ліквідатора.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №915/990/16 за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2021 та призначено справу до розгляду на 25.11.2021.

У судовому засіданні від 25.11.2021 арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою № 31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що постановою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2017 у справі № 915/990/16, серед іншого, ліквідатором ТОВ "Таргет ЛТД" призначено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019 у справі № 915/990/16, окрім іншого, усунуто арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД".

Звертаючись до суду першої інстанції із клопотанням про затвердження грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора та покладення обов`язку відшкодування здійснених витрат на кредитора, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. зазначив, що комітетом кредиторів під час засідання від 01.03.2018 було, серед іншого, прийнято до відома звіт про нарахування грошової винагороди та здійснення витрат за період виконання арбітражним керуючим повноважень ліквідатора боржника з 06.07.2017 по 06.03.2018 в розмірі 79300,90 грн винагороди та 776,32 грн витрат.

Також арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. зазначив, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2020 по даній справі затверджено звіт про здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД з 06.03.2017 по 06.03.2018 в розмірі 776,32 грн та стягнуто з кредитора на користь арбітражного керуючого 10335,40 грн за виконання повноважень в процедурі розпорядженням майном боржника.

Відтак, на переконання арбітражного керуючого він має право на отримання грошової винагороди та відшкодування витрат, у зв`язку із чим просив суд затвердити грошову винагороду арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД з 06.03.2017 по 06.03.2018, які розглянуті та прийняті до відома комітетом кредиторів на засіданні 01.03.2018 в розмірі 79300,90 грн без зауважень та стягнути з кредитора ГУ ДПС у Миколаївській області 776,32 витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання повноважень ліквідатора з 06.03.2017 по 06.03.2018, які затверджено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2020.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо не обґрунтованості заявленого арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. клопотання в частині затвердження грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД з 06.03.2017 по 06.03.2018 та відмовив у його задоволенні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

За приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражним керуючим є фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України. Ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

У відповідності до ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Дійсно, повноваження арбітражного керуючого тривають безперервно, він постійно виконує свої повноваження і несе відповідальність за результат своїх дій, і в силу приписів норм законодавства, зокрема Кодексу України з процедур банкрутства його труд має бути оплачений за весь період виконання повноважень.

Однак, вирішення питання щодо оплати послуг ліквідатора безпосередньо пов`язано та є наслідком дослідження судом обставин правомірності здійснення ліквідаційної процедури, у тому числі належного виконання ліквідатором покладених на нього Кодексом обов`язків.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що оплатність послуг арбітражного керуючого - ліквідатора не реалізується автоматично лише в силу ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 30 КУзПБ та обставин, що вказують на проміжок часу, протягом якого арбітражний керуючий був призначений ліквідатором у справі про банкрутство, оскільки вказані підстави, без встановлення обставин щодо фактичного виконання ним повноважень та обов`язків у справі про банкрутство та обставин щодо звітування про це перед комітетом кредиторів і судом, не є достатніми та безумовними для виплати ліквідатору винагороди арбітражного керуючого за весь період виконання ним повноважень у справі про банкрутство, оскільки у такому разі підхід щодо виплати винагороди арбітражному керуючому був би формальним. Тоді як покладення на арбітражного керуючого - ліквідатора ухвалою суду відповідних повноважень та обов`язків у справі про банкрутство вимагає від нього їх сумлінного та розумного здійснення та виконання, за умови доведення чого у арбітражного керуючого виникає право вимагати виплати винагороди арбітражного керуючого та, навпаки, відсутність такого доведення виключає підстави для вимог щодо виплати цієї винагороди. Наведений висновок викладено в постанові Верхового Суду від 29.10.2019 у справі №Б24/63/00.

При цьому суд виходить зі змісту покладених на ліквідатора з моменту призначення повноважень та обов`язків та, відповідно, виняткової ролі ліквідатора у справі про банкрутство, від дій та ефективності роботи якого на стадії ліквідаційної процедури залежать результати здійсненої у справі ліквідаційної процедури, зокрема у вигляді повноти формування та наповнення ліквідаційної маси, ефективності розпорядження (реалізації) майном боржника, так як наслідок у вигляді розміру задоволених вимог кредиторів, тривалості процедури ліквідації (банкрутства) боржника, а відповідно і наслідків цієї процедури - можливості банкрута максимально розрахуватись по зобов`язаннях перед кредиторами та відновити свою платоспроможність.

Отже зволікання та нехтування арбітражним керуючим - ліквідатором здійсненням повноважень та виконанням обов`язків негативно впливає на всі наведені процеси та результати, внаслідок чого арбітражного керуючого може бути позбавлено за рішенням суду, зокрема права на винагороду арбітражного керуючого.

Колегія суддів також відзначає, що при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Дії арбітражного керуючого мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів інших учасників провадження у справі про банкрутство, виходячи з основоположних засад цивільного законодавства (пункт 6 ст. 3 Цивільного кодексу України). Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №24/5005/10848/2012.

Відповідно до ч. 6 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

У разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов`язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 21.05.2018 Господарським судом Миколаївської області було постановлено окрему ухвалу у справі № 915/990/16, у зв`язку з неналежним виконанням арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. своїх обов`язків ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД", яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.09.2018.

Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В., як ліквідатором ТОВ "Таргет ЛТД", протягом ліквідаційної процедури не вжито всіх можливих та необхідних заходів до належного виконання обов`язків ліквідатора, вчасного проведення ліквідаційної процедури та надання суду звіту за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційного балансу банкрута, у строки передбачені ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В подальшому, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019 по даній справі, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 та постановою Верховного Суду від 17.09.2019, окрім іншого, усунуто арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД".

Так, судами встановлено, що арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. протягом ліквідаційної процедури не вжито всіх можливих та необхідних заходів до належного виконання обов`язків ліквідатора, вчасного проведення ліквідаційної процедури та надання суду звіту за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційного балансу банкрута, у строки передбачені ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак, у даній справі встановлено фактичні обставини, які свідчать про неналежне виконання арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. повноважень ліквідатора ТОВ "Таргет ЛТД", що й стало підставою для його усунення від виконання таких повноважень.

При цьому, судова колегія зауважує, що судами досліджувалась робота арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за період з 06.03.2016 по 21.05.2018, який у тому числі охоплює той період за який арбітражний керуючий просить затвердити грошову винагороду за виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. в частині затвердження грошової винагороди арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання повноважень ліквідатора ТОВ Таргет ЛТД з 06.03.2017 по 06.03.2018.

Щодо клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. в частині стягнення з кредитора - ГУ ДПС у Миколаївській області витрат у розмірі 776,32 грн, колегія суддів зазначає таке.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду клопотання в частині стягнення з кредитора ГУ ДПС у Миколаївській області 776,32 грн витрат.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі мають право подавати, зокрема, заяви. Зазначене право кореспондується з правом сторони змінити чи відмовитися від поданої заяви.

Враховуючи наведені законодавчі приписи колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо залишення без розгляду клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. в частині стягнення з кредитора - ГУ ДПС у Миколаївській області витрат у розмірі 776,32 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. не містять жодних доводів щодо незгоди останнього з оскаржуваною ухвалою в цій частині, а судом апеляційної інстанції порушень приписів чинного законодавства допущених судом першої інстанції під час прийняття рішення в цій частині не встановлено.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. з приводу встановлення у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 по даній справі виконання ним необхідних заходів при здійсненні повноважень розпорядника майна та ліквідатора у період 2016-2017, оскільки даною постановою судом апеляційної інстанції переглянуто ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2020, якою затверджено звіт ліквідатора арбітражного керуючого Шибко О.Л. за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс ТОВ "Таргет ЛТД", ліквідовано боржника, закрито провадження у справі про банкрутство, тощо. Разом з цим, жодних висновків щодо належного/ не належного виконання арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. свої повноважень вказана постанова суду апеляційної інстанції не містить. Посилання в даній постанові на направлення арбітражним керуючим певних запитів жодним чином не свідчить та не може свідчать про вирішення питання щодо належного виконання арбітражним керуючим своїх повноважень.

До того ж, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що в ліквідаційній процедурі ліквідатор не повинен обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб (виявлення та визнання недійсними угод боржника про відчуження майна, виявлення дебіторської заборгованості тощо), у зв`язку з чим завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна у боржника (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 922/3562/16).

З приводу посилання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. на залишення судом першої інстанції поза увагою поданої ним заяви про покладення субсидіарної відповідальності колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч.2 ст. 61 Кодексу України з процедури банкрутства передбачено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

Отже, вчинення таких дій арбітражним керуючим є його правом, а не обов`язком.

При цьому, належне/не належне виконання арбітражним керуючим своїх обов`язків, зокрема під час проведення ліквідаційної процедури, оцінується судом за сукупності усіх дій, що були вчиненні останнім, а не лише вчинення певної окремої дій передбаченої Кодексом.

Також колегія суддів відзначає, що наразі за результатами розгляду заяви про покладення субсидіарної відповідальності не прийнято жодного рішення, та відповідно відсутні висновки щодо її обґрунтованості/ не обґрунтованості.

Крім того, на переконання колегії суддів подання такої заяви жодним чином не впливає на висновки судів щодо неналежного виконання арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. своїх повноважень та наявності підстав для його відсторонення.

Щодо посилання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2020, якою було затверджено витрати арбітражного керуючого за той само період, що й нарахована грошова винагорода, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст.115 Закону про банкрутство, що кореспондується зі ст. 30 Кодексу України з процедури банкрутства витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

На переконання колегії суддів відшкодування витрат арбітражного керуючого носить безумовний характер, оскільки законодавець передбачає відшкодування усіх фактичних витрат ліквідатора, що пов`язані із здійсненням ним повноважень у справі, в тому числі це можуть бути поштові витрати, канцелярські товари, оплати послуг за проведення незалежної оцінки майна банкрута, витрати за надання інформаційно-консультаційних послуг та інші, за винятком витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг. Будь-які інші винятків з цього питання Кодекс не містить.

При цьому, законодавець не ставить відшкодування таких витрат в залежність від належного/не належного виконання арбітражним керуючим своїх повноважень та не пов`язує їх з нарахуванням та сплатою грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора боржника.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Херсонської області від 11.02.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2021 по справі №915/990/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.11.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.