ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про результати розгляду заяви

конкурсного кредитора про грошові

вимоги до боржника у справі про банкрутство

22.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7260/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем", м. Дніпро

про визнання банкрутом

Суддя Мартинюк С.В.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко В.Ю.

Представники:

Від ініціюючого кредитора: не з`явився;

Від боржника: Тютюнник В.А. ордер серія АЕ №1064698 від 08.04.2021, адвокат;

Розпорядник майна ТОВ "Терем": Шевченко В.Є.

Від ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, м.Херсон: не з`явився:

Від АТ КБ "ПриватБанк": Труфанова О.С., дов. №4532-К-Н-О від 30.10.2020, адвокат;

Від ТОВ "ФК "ФІНІЛОН": Целік В.В., ордер серія АЕ №1081827 від 19.07.2021, адвокат;

Від ПрАТ "ФОРТУНА": Таламанчук О.С., дов. від 30.09.2020, адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем" на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2021 відкрито провадження у справі №904/7260/21 за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЕМ". Розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем" призначено арбітражного керуючого Шевченко Віталія Євгеновича.

28.08.2021 на офіційному сайті Вищого господарського суду опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем" №67105.

23.09.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" надійшла заява про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі 62585960,01 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн.

Ухвалою господарського суду від 23.09.2021 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем про визнання грошових вимог у розмірі 62 585 960, 01 грн. та судового збору у розмірі 4540,00 грн. по справі про банкрутство №904/7260/21 прийнято до розгляду в попередньому судовому засіданні на 19.10.2021.

07.10.2021 до господарського суду надійшло повідомлення боржника про розгляд грошових вимог, з якого вбачається, що бордник частково визнає грошові вимоги ТОВ "ФК"Фінілон".

18.10.2021 до господарського суду від розпорядника майна надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог, які розпорядник майна визнає частково.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, встановлено наступне.

20 січня 2006 року між Приватним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником, якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Терем» було укладено кредитний договір №2Т034Г (далі -Договір).

З 18.11.2014 року наявна наступна кредиторська заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю «Терем» перед ПАТ КБ «Приватбанк», а саме за кредитним договором №2Т034Г від 20.01.2006 року сума кредиту 30 853 548,89 гривень (основний борг); сума процентів 9 648103,03 гривень; сума винагороди 22 079 768,09 гривень.

18.11.2014 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БЛ~І «ПРИВАТБАНК» (за договором - Кредитор), та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНІЛОН» (за договором - Новий Кредитор уклали Договір відступлення права вимоги, за яким згідно п. 1.1.:

На умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належне Кредиторові право грошової вимоги (право вимоги) до Боржників за кредитними договорами, укладеними між Кредитором та Боржником (Портфель заборгованості), забезпеченням яких є іпотека.

Внаслідок передачі (уступки) Портфелю заборгованості за даним Договором, Новий Кредитор заміщує Кредитора в кредитних договорах, які входять до Портфелю Заборгованості, та набуває право грошової вимоги Кредитора за цими кредитними договорами та право вимоги від боржника щодо належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. (п. 1.2. Договору). .

Відповідно до п. 6.1. укладеного Договору відступлення права вимоги, Кредитор передає Новому Кредиторові право вимоги до Боржників, яке виникло у Кредитора внаслідок укладення з Боржниками кредитних договорів та надання кредитних коштів, які входять до Портфелю Заборгованості. Загальний розмір Портфеля Заборгованості Боржників, права вимоги, які відступаються, складає 10 849 593 210, 00 грн.

Пунктом 6.2. укладеного Договору відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до Нового Кредитора з моменту підписання Сторонами даного Договору, після чого Новий Кредитор стає Кредитором відносно Боржників щодо їх заборгованості.

При цьому, виконання Новим Кредитором та Кредитором умов, визначених даним пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення права вимоги.

Право вимоги за Даним Договором здійснюється без згоди Боржника. (п. п. 6.2.4. даного Договору).

ТОВ «ТЕРЕМ», станом на момент укладання Договору відступлення права вимоги б/н від 18.11.2014 між АТ КБ «Приватбанк» (далі - Кредитор) та ТОВ «ФК«ФІНІЛОН» (далі - Новий Кредитор), має заборгованість за наступним кредитним договором №2Т034Г від 20.01.2006 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Банк) та ТОВ «ТЕРЕМ» (Позичальник) в розмірі кредиту 30 853 548,89 грн. (основний борг) та суми процентів 9 648 103,03 грн., які визнано боржником, розпорядником майна, а відтак грошові вимоги в цій частині підлягають визнанню.

Щодо заявленої кредитором винагороди в розмірі 22 079 768,09грн., нарахованої відповідно до умов кредитного договору, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п 4.6. Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі, згідно формули.

Відповідно до пункту 3.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 (які діяли на момент укладення Кредитного договору та підписання додаткових угод до нього), банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3. Правил).

Так, винагорода ж банку за надані послуги має компенсаційний характер і її призначення полягає у тому, щоб покрити витрати банку, понесені ним у зв`язку з наданням кредиту. Це є безперечно дохід банку від проведення своєї банківської діяльності і поняття винагороди банку відсутнє у договірному законодавстві, внаслідок чого правова природа такої винагороди залежить від індивідуальної правової регламентації кожного банку.

Винагорода за користування кредитом за формулою, яка міститься в кредитному договорі та залежить від коефіцієнта зміни курсу гривні до долара США, не відповідає вимогам змінюваної процентної ставки. Крім того, зазначена в договорі формула має значну кількість змінних величин, з яких не можливо визначити точну суму або відсоток, які мають бути в подальшому сплачені та фактичну кінцеву сукупну вартість кредиту. Формула нарахування винагороди, також, не визначає максимальний розмір збільшення процентної ставки, що не відповідає ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ч. 8 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. Тобто оплатне надання послуги щодо надання кредитних ресурсів не належить до предмету кредитного договору.

Відповідно до п. 4.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом в розмірі, що визначається відповідною формулою, тобто свідчить про те, що кредитним договором не визначено, за які саме послуги банку встановлена спірна винагорода. Натомість, кредитними договорами визначено, що саме за користування кредитом позичальник сплачує річні відсотки по фіксованій ставці.

Таким чином, умовами кредитного договору фактично визначено додаткову плату, що створило ситуацію подвійної оплати за користування кредитом.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що основними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Цей принцип є своєрідною межею здійснення учасниками цивільних правовідносин своїх прав і виконання обов`язків, яка відділяє дозволену поведінку від недозволеної, справедливі, добросовісні і розумні дії від вчинків, які не відповідають цим критеріям.

Даний принцип віднайшов своє відображення у положеннях Цивільного кодексу України, які врегульовують правовідносини сторін, пов`язані з укладенням правочину.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно частини першої статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, принцип свободи договору не є безумовним, межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності, а погоджені сторонами умови договору повинні відповідати не лише вимогам цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а й засадам справедливості, добросовісності, розумності як складової елемента загального конституційного принципу верховенства права.

У цьому контексті варто зазначити, що принцип справедливості, добросовісності і розумності обмежує дію принципу свободи договору. Учасники цивільних правовідносин можуть, зокрема укладати договори і на свій розсуд визначати їх умови, але з урахуванням прав і інтересів контрагентів.

У своєму рішенні Конституційний Суд України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі №1-26/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини 2 статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

У постанові від 10.10.2012 у справі №6-110цс12 Верховний Суд України виклав свою правову позицію про те, що свобода договору, передбачена статтями 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Положення кредитного договору, які встановлюють обов`язок боржника сплачувати винагороду за користування кредитом, суперечать положенням ч. 1 ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства та є несправедливими умовами договору.

В той же час судом враховано, що сума винагороди за користування кредитом значна та договором не визначено, за які саме послуги банку встановлена винагорода, оскільки кредитним договором передбачено, що саме за користування кредитом боржник вже сплачує річні відсотки.

Отже, нарахування/виплата такої винагороди не може бути передбачена ні за що інше, як надання якихось послуг банком, і винагорода не може нараховуватися за належне виконання своїх обов`язків клієнтом (за користування кредитом), оскільки вона не може стосуватися чи враховувати проценти, які є самостійною платою за користування кредитними коштами.

Аналогічний висновок міститься у постанові від 10.10.2019 у справі №904/8902/17 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, який не спростований у Постанові об`єднаної палати Верховного суду у справі №910/12787/17 від 16.10.2020.

За таких обставин, грошові вимоги в частині суми заборгованості за винагородою в розмірі 22 079 768,09грн. не підлягають визнанню.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Зазначені вимоги є конкурсними, оскільки виникли до дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошові вимоги залишаються повністю неоплаченими з боку Боржника.

З огляду на обґрунтованість вимог ТОВ "ФК"Фінілон", які подано до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з грошовими вимогами до боржника.

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Грошові вимоги ТОВ "ФК"Фінілон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЕМ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, узвіз Крутогірний, будинок 28; ідентифікаційний номер юридичної особи 32063350) визнати частково, а саме:

- 4 540, 00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів,

- 40 501 651,92грн. - заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом - 4 черга задоволення вимог кредиторів

Решту кредиторських вимог -відхилити.

Ухвала набирає законної сили 22.11.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 29.11.2021

Суддя С.В. Мартинюк