РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2021Справа № 910/13117/21

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/13117/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШИЙ УНІВЕРМАГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБ РІТЕЙЛ"

про стягнення 614 238, 21 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРШИЙ УНІВЕРМАГ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБ РІТЕЙЛ" про стягнення 614 238,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором оренди приміщень № 136/2019/1/ДО від 10.09.2019, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 286432,51 грн, за порушення строків сплати якої нараховані пеня в сумі 10075,77 грн, штраф - 313753,68 грн, інфляційні втрати - 1990,58 грн та 3% річних у сумі 1985,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04655, місто Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4а.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою" вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на день винесення рішення від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

10.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРШИЙ УНІВЕРМАГ" (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АБ РІТЕЙЛ" (далі - Орендар) було укладено договір оренди № 136/2019/1/ДО (далі - договір), відповідно до п. 2.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування Приміщення для мети дозволеного використання, на умовах, передбачених цим договором та, як передбачено Додатком №1 до договору, місця складування.

У п. 1 Додатку №1 до договору зазначено дані приміщення, а саме: поверх 6, номер 6.45, площа 63,48 кв.м.

Також, у додатку №1 до договору сторони погодили розміри орендних, експлуатаційної та маркетингової ставки, забезпечувального платежу

Згідно п. 3.4.1. договору передача приміщень Орендарю підтверджується Актом передачі Приміщень, який підписується уповноваженими представниками Сторін та є невід`ємною частиною договору. Орендар не має права відмовитися від підписання Акту передачі Приміщень.

Пунктом 5.1.1. договору встановлено, що орендна плата складається з базової орендної плати та орендної плати з обороту.

У відповідності до пункту 5.2. договору, базова орендна плата розраховується за формулою: базова орендна плата за Приміщення = (орендна площа приміщення * орендна ставка приміщення в гривні) * (курс обміну на дату рахунку/курс обміну на дату фіксації курсу обміну).

Згідно з пунктом 5.3. договору, орендна плата з обороту є сумою в гривнях, що за кожний місяць розраховується за формулою: орендна плата з обороту = (ставка орендної плати з обороту*оборот) - базова орендна плата за приміщення. Орендна плата з обороту нараховується та сплачується Орендарем, виключно коли її значення більше « 1».

У відповідності до пункту 6.1. Договору, експлуатаційний платіж нараховується та сплачується Орендарем щомісячно та розраховується за формулою: Експлуатаційний платіж = (орендна площа приміщення + площа місць для складування) * експлуатаційна ставка в гривні *(курс обміну на дату рахунку/ курс обміну на дату фіксації курсу обміну).

Згідно з пунктом 7.1. договору Орендар щомісячно сплачує Орендодавцю Маркетинговий платіж за надання Орендарю маркетингових послуг у вигляді маркетингових та рекламних заходів, направлених на популяризацію та рекламування Універмагу як торговельного центру.

Маркетинговий платіж розраховується за формулою: маркетинговий платіж = (орендна площа приміщень * маркетингова ставка в гривні) * (курс обміну на дату рахунку/ курс обміну на дату фіксації курсу обміну).

У відповідності до пункту 8.3. договору, комунальний платіж відшкодовується на підставі виставлених Орендодавцем рахунків на відшкодування.

Пунктом 10.10. договору встановлено, що Орендар сплачує рахунки Орендодавця щодо сплати платежів протягом 5 (п`яти) днів з дати їх доставки в систему електронного документообігу, але, в будь-якому випадку з урахуванням положень абзацу 3 Статті 10.4 Договору, до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця за наступний місяць.

У відповідності до пункту 10.9. договору, щомісяця до 13 числа поточного місяця, сторони підписують акти наданих послуг, за відповідний попередній місяць надання послуг. Сторони дійшли згоди, що Орендодавець має право складати рахунки на оплату, акт звірки взаємних розрахунків та акти наданих послуг в електронній формі та надсилати Орендарю через електронний документообіг. Орендар зобов`язаний підписувати документи в електронному вигляді. Якщо Орендар не підпише Акт наданих послуг до 13-го числа, або не надасть мотивованої письмової відмови від його підписання, Акт вважається підписаним, а надані послуги такими, що прийняті Орендарем в повному обсязі.

Згідно пункту 18.1.2. договору, порушення Договору оренди породжує для винної Сторони зобов`язання сплатити штрафні санкції.

Пунктом 18.2.1. договору встановлено, що для цілей застосування штрафних санкцій, порушення за Договором поділяються на порушення істотних умов Договору оренди - істотні порушення, та інші порушення.

Пунктом 18.2.2. передбачено, істотним порушенням вважається, серед іншого, і прострочення оплати будь-якого платежу більше ніж на 10 (десять) днів. Сторони погодили у Договорі визначення терміну «Платежі» (п.1. Договору), а саме: «Платежі» означає будь-який або всі із зазначених платежів таких як Базова орендна плата, Орендна плата з обороту, Маркетинговий платіж, Експлуатаційний платіж, Комунальний платіж та забезпечувальний платіж, в частині зобов`язання з його оплати та поповнення, що сплачуються Орендарем Орендодавцю за цим Договором.

Ставки платежів, окрім Комунального платежу, наведені в Додатку 1 до Договору.

Відповідно до пункту 18.3.1. договору, за будь яке істотне порушення Орендар сплачує Орендодавцю штраф у подвійному розмірі нарахованих сум орендної плати, експлуатаційного платежу, маркетингового платежу за один місяць. Штраф нараховується окремо за кожне істотне порушення.

Згідно пункту 18.3.2 Договору, для розрахунку штрафних санкцій використовуються суми орендної плати, маркетингового платежу, експлуатаційного платежу, розмір яких був сумарно найбільшим (нараховано Орендарю) за місяць оренди протягом періоду з дати початку до дня нарахування штрафних санкцій.

Пунктом 18.3.3. Договору також визначено, що якщо істотне порушення є триваючим у часі (більше одного дня), то крім штрафу Орендар додатково сплачує Орендодавцю неустойку за порушення грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми грошового зобов`язання за кожен день порушення (нарахування розпочинається з наступного дня після спливу строку сплати грошового зобов`язання).

Згідно Акту передачі приміщення від 01.10.2019 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування орендне приміщення.

В подальшому, сторонами укладено договори про внесення змін до договору оренди, якими змінювались ставки платежів.

Факт надання послуг Орендодавцем підтверджується Актами наданих послуг № ПУПР-001610 від 31.05.2021 на суму 149 897,80 грн, № ПУПР-001902 від 31.05.2021 на суму 8 436,52 грн, № ПУПР-002102 від 30.06.2021 на суму 156 876,84 грн, № ПУПР-000318 від 30.06.2021 на суму 8 858,35 грн, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Акти було направлено на підписання Орендарю в електронній форм через систему обміну електронними документами, проте орендар їх не підписав та не надав жодної мотивованої відмови.

В зв`язку з відсутністю мотивованих відмови від їх підписання, в силу положень п. 10.9. договору оренди, такі акти вважаються підписаними, а надані послуги такими, що прийняті Орендарем в повному обсязі.

У зв`язку з систематичними порушеннями умов договору щодо сплати платежів, Орендодавцем було прийнято рішення про односторонню відмову та розірвання Договору у дату 30.06.2021. Про це Орендодавець письмово повідомив Орендаря листом від 31.05.2021.

22 червня 2022 року сторони уклали Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди приміщень № 136/2019/1/ДО від 10 вересня 2019 року та достроково припинили дію Договору 30.06.2021 року

Окрім цього, сторони зафіксували у п. 2 договору про внесення змін та доповнень існування у Орендаря заборгованості у сумі 536432,51 грн, а також погодили, що забезпечувальний платіж у сумі 250000,00 грн, сплачений Орендарем зарахувався в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості.

Відповідачем повернуто з користування орендоване приміщення позивачу, що підтверджується Актом повернення приміщення від 30.06.2021.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором оренди приміщень № 136/2019/1/ДО від 10.09.2019, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 286432,51 грн, за порушення строків сплати якої нараховані пеня в сумі 10075,77 грн, штраф - 313753,68 грн, інфляційні втрати - 1990,58 грн та 3% річних у сумі 1985,67 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору оренди, так і договору надання послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості за договором в розмірі 286 432,51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки, заборгованість відповідача за договором у сумі 286432,51 грн належним чином доведена, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, судом встановлено, що вони є вірними, відтак, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 10 075,77 грн та штрафу в сумі 313 753,68 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

В частині нарахування інфляційних втрат судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що вони є вірними, відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 1 990,58 грн та 3% річних у сумі 1 985,67 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними в справі доказами, судом встановлено, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АБ РІТЕЙЛ" (04655, місто Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4а; ідентифікаційний код 40378413) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШИЙ УНІВЕРМАГ" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницього, буд. 19-21; ідентифікаційний код 39326550) заборгованість у розмірі 286 432 грн 51 коп., 313 753 грн 68 коп. штрафу, пеню у розмірі 10 075 грн 77 коп., 1 990 грн 58 коп. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 1 985 грн 67 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 9 213 грн 57 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано: 08.11.2021.

Суддя А.І. Привалов