ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" листопада 2021 р. Справа № 924/923/21

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., при секретарі судового засідання Сорока Д.В., розглянувши матеріали справи

за позовом АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м.Хмельницький

про стягнення 17 198,78 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Войтанович О.Й. - згідно довіреності №14-180 від 30.09.2021р. (в режимі відеоконференції);

Від відповідача: Ялівчук А.А. - згідно довіреності № 3 від 04.01.2021р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: з оголошенням перерви в судовому засіданні від 04.11.2021р.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м.Хмельницький про стягнення 17 198,78 грн.

Ухвалою суду від 14.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.10.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенню, обґрунтовуючи доданими до матеріалів справи доказами.

Представник відповідача у своїх усних поясненнях та у поданому суду відзиві на позов, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (надалі Правила), постачання природного газу здійснюється за договором постачання природного газу, відповідно до зазначених правил. Відповідно до положень п. З розділу 2 Правил, вказаний договір укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу (Відповідачу)або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС код. Відповідач, як споживач природного газу має лише один присвоєний ЕІС код, який зазначається при укладенні договору. Згідно роз`яснень НКРЕКП, у споживача природного газу, якому присвоєно один ЕІС-код може діяти лише один договір постачання, на підставі якого, постачальник природного газу зобов`язаний забезпечити споживача усім необхідним йому обсягом природного газу.

Відповідно до п.1 глави 1 розділу 12 Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493, оператор газотранспортної системи на підставі інформації про виміряний за газову добу обсяг природного газу та всі його подачі та відбори, яка надається оператором газорозподільної системи, надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його подачу та відбори в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу в порядку встановленому цим розділом. Інформація про відбори в точках виходу до газорозподільних систем надається в розрізі споживачів замовника послуг транспортування.

Враховуючи те, що інформаційна платформа Оператора ГТС ідентифікує відповідача, як споживача природного газу не за укладеними договорами, а за єдиним кодом ЕІС, то алокація фактичних обсягів спожитого природного газу відповідачем здійснюється в цілому по споживачу (відповідачу), а не по укладеним договорам між постачальником природного газу та споживачем.

Таким чином, при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого), позивач мав врахувати загальний обсяг спожитого природного газу відповідачем.

Розрахунок відхилення фактично спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) в розрізі загального обсягу споживання природного газу відповідачем, в травні 2019 р. склав 1365,611 тис.м.куб., що становить1,8%, є меншим за +/- 5 %, а тому у позивача відсутні підстави нараховувати відповідачу збитки.

Позивач не мав правових підстав для нарахування збитків відповідачу у розрізі окремих договорів постачання, укладених з порушенням вимог розділу 2 Правил, оскільки розмір перевищення допустимого відхилення розраховується виходячи із загального обсягу спожитого природного газу по ЕІС-коду споживачем.

Оскільки розрахунки відхилення +/- 5% визначені в Розділі 7 Правил, які затверджені державним регулятором НКРЕКП, відповідач, після отриманих від позивача актів-претензій звернувся до НКРЕКП за роз`ясненнями щодо правомірності дій позивача в нарахуванні відповідачу збитків. Відповідачу була надана відповідь № 8256/16/7-19 від 07.08.2019 р. в якій зазначено, що позивач не мав права нараховувати відповідачу збитки. Таку ж відповідь було направлено і на адресу позивача.

З метою недопущення неправомірних дій з боку позивача, НКРЕКП Постановою № 2081 від 07.10.2019 р. внесла зміни до Правил, а саме: «абзац перший пункту 1 після слів та знака «споживачем, що не є побутовим» доповнити символами, словами та цифрами (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу). Зазначені зміни набрали чинності 12.10.2019 р., проте, позивач продовжував в листопаді 2019 р. нараховувати збитки відповідачу.

Позивач стверджує, що ним понесено збитки, розмір яких ним визначено на підставі п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 (в редакції чинній на момент існування правовідносин). При цьому позивач не застосовує ані ст.22 ЦК України, ані ст.ст.224-225 ГК України.

Як зазначалось вище, розрахунок відхилення фактично спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) в розрізі загального обсягу споживання природного газу відповідачем, в травні 2019 р. склав -1,8%, що є меншим за +/- 5 %.

Відповідач зазначає, що не вчиняв правопорушень на ринку природного газу, не завдав жодної шкоди інтересам чи майну належному АТ «НАК «Нафтогаз України». В матеріалах справи відсутні будь-які докази завдання відповідачем шкоди позивачу.

Розглянувши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01.10.2018р. між позивачем - НАК "Нафтогаз України" (постачальник) і відповідачем -МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" (споживач) укладений договір №1351/18-ТЕ-34 постачання природного газу, відповідно до пункту 1.1. якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Додатковими угодами №№1-19 до Договору сторонами протягом його дії внесені відповідні зміни, зокрема додатковою угодою №4 від 26.11.2018р. розділи 1-12 Договору викладені в новій редакції.

Пунктом 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.) сторони визначили період і замовлений споживачем загальний обсяг поставки природного газу, а також погодили щомісячні обсяги поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 2.2. Договору відповідач підтвердив, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені пунктом 2.1. цього Договору, повністю покривають його потреби у відповідних розрахункових періодах, і він самостійно визначає обсяги, зазначені в пункті 2.1. Договору, а також несе відповідальність за правильність їх визначення.

Відповідно до пункту 2.4. Договору перегляд та коригування замовлених відповідачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою відповідача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, для цього споживач (відповідач) зобов`язаний надати постачальнику (позивачу) не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач при цьому зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.8. Договору).

На виконання умов Договору позивач протягом жовтня 2018 - вересня 2019 передав у власність відповідача природний газ, що підтверджується підписаними сторонами Договору актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018р., 30.11.2018р., 31.12.2018р., 31.01.2019р., 29.02.2019р., 31.03.2019р., 30.04.2019р., 31.05.2019р., 30.06.2019р., 31.07.2019р., 31.08.2019р., 30.09.2019р., зазначені акти приймання-передачі підписані повноважними представниками сторін без зауважень щодо якості й обсягу поставленого природного газу, містять посилання на договір №135Г/18-ТЕ-34 від 01.10.2018р..

Правовідносини за договором поставки природного газу, зокрема щодо порядку виникнення та припинення зобов`язань у сторін цієї угоди, а також порядку виконання цих зобов`язань сторонами, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, так і нормами спеціального законодавства, що регулюють ринок природного газу.

Додатковою угодою №6 від 20.03.2019р. до Договору сторони погодили застосування з 01.03.2019р., зокрема, пунктів 3.13 та 5.7. (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2019р.).

Відповідно до пункту 3.13. Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1. Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7. Договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф-Vn)xЦхК, де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений позивачем відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13. Договору, здійснюється наступним чином:

- позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених в пункті 2.1. Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1. або 3.13.2. пункту 3.13. Договору;

- позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії,

зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

За змістом підпункту 8 пункту 6.2. Договору відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13. Договору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3. Договору позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов пункту 2.1. Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Зміст пунктів 3.13. та 5.7. Договору, що почали діяти з 01.03.2019р., відповідає положенням пункту 1 розділу VI "Порядок відшкодування збитків та вирішення спорів" Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496 (в редакції Правил, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача-відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф-Vn)xЦхК, де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений позивачем відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №11 від 27.05.2019р.) постачальник повинен був передати протягом травня 2019 року відповідачу (споживачу) природний газ в обсязі 1 235,00000 тис. куб. м.

На виконання умов Договору позивач фактично передав у власність відповідача в травні 2019 року природний газ в обсязі 1 154,50800 тис. куб.м, що підтверджується складеним 31.05.2019р. сторонами Договору актом приймання-передачі природного газу, отже відповідач фактично в травні 2019 року спожив природний газ в обсязі, на 80,49200 тис. куб.м (на 6,52%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору.

Загальний розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем у травні 2019 року умов пункту 2.1 Договору, розрахований на підставі пунктів 3.13 та 5.7 Договору і пункту 1 Розділу VI Правил, складає 17 198,78 грн., згідно доданого до матеріалів справи розрахунку суми збитків.

У зв`язку з порушенням відповідачем в травні 2019 року умов Договору та на виконання пункту 3 розділу VI Правил позивачем 21.11.2019р. позивачем на адресу відповідача направлено акт-претензію №26/10-3507-19 від 15.11.2019р., якою позивач вимагав у відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору і пункту 1 розділу VI Правил сплатити збитки в розмірі 17 198,78 грн.

Листом-відповіддю від 10.12.2019р. №2614 відповідачем акт-претензію позивача залишено без задоволення з підстав необґрунтованості претензійних вимог.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Як вбачається із матеріалів справи 01.10.2018р. між позивачем - НАК "Нафтогаз України" (постачальник) і відповідачем -МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" (споживач) укладений договір №1351/18-ТЕ-34 постачання природного газу, відповідно до пункту 1.1. якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Додатковими угодами №№1-19 до Договору сторонами протягом його дії внесені відповідні зміни, зокрема додатковою угодою №4 від 26.11.2018р. розділи 1-12 Договору викладені в новій редакції.

Пунктом 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2018р.) сторони визначили період і замовлений споживачем загальний обсяг поставки природного газу, а також погодили щомісячні обсяги поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 2.2. Договору відповідач підтвердив, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені пунктом 2.1. цього Договору, повністю покривають його потреби у відповідних розрахункових періодах, і він самостійно визначає обсяги, зазначені в пункті 2.1. Договору, а також несе відповідальність за правильність їх визначення.

Відповідно до пункту 2.4. Договору перегляд та коригування замовлених відповідачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою відповідача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, для цього споживач (відповідач) зобов`язаний надати постачальнику (позивачу) не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач при цьому зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.8. Договору).

На виконання умов Договору позивач протягом жовтня 2018 - вересня 2019 передав у власність відповідача природний газ, що підтверджується підписаними сторонами Договору актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2018р., 30.11.2018р., 31.12.2018р., 31.01.2019р., 29.02.2019р., 31.03.2019р., 30.04.2019р., 31.05.2019р., 30.06.2019р., 31.07.2019р., 31.08.2019р., 30.09.2019р., зазначені акти приймання-передачі підписані повноважними представниками сторін без зауважень щодо якості й обсягу поставленого природного газу, містять посилання на договір №135Г/18-ТЕ-34 від 01.10.2018р..

Правовідносини за договором поставки природного газу, зокрема щодо порядку виникнення та припинення зобов`язань у сторін цієї угоди, а також порядку виконання цих зобов`язань сторонами, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, так і нормами спеціального законодавства, що регулюють ринок природного газу.

Додатковою угодою №6 від 20.03.2019р. до Договору сторони погодили застосування з 01.03.2019р., зокрема, пунктів 3.13 та 5.7. (в редакції додаткової угоди №4 від 26.11.2019р.).

Відповідно до пункту 3.13. Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1. Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7. Договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф-Vn)xЦхК, де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений позивачем відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13. Договору, здійснюється наступним чином:

- позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі та замовлених обсягів, визначених в пункті 2.1. Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1. або 3.13.2. пункту 3.13. Договору;

- позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії,

зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

За змістом підпункту 8 пункту 6.2. Договору відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13. Договору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3. Договору позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, що виникли через порушення відповідачем умов пункту 2.1. Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до п. 1 Розділу VІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; 2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою В = (Vф - Vп) x Ц х K, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; K - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5. При цьому, якщо перевищення об`єму (обсягу) природного газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання природного газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт може бути збільшений у договорі постачання до 1; 3) у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, в результаті чого представник постачальника не здійснив звіряння фактичних об`ємів (обсягів) споживання природного газу, що завдало постачальнику шкоди, споживач відшкодовує її за власної згоди або на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Розділу VІ Правил за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог: 1) форма акта-претензії є довільною; 2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

У відповідності до п. 3.13. договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином: пп. 3.13.1) якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період; пп. 3.13.2) якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Згідно з ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №11 від 27.05.2019р.) постачальник повинен був передати протягом травня 2019 року відповідачу (споживачу) природний газ в обсязі 1 235,00000 тис. куб. м.

На виконання умов Договору позивач фактично передав у власність відповідача в травні 2019 року природний газ в обсязі 1 154,50800 тис. куб.м, що підтверджується складеним 31.05.2019р. сторонами Договору актом приймання-передачі природного газу, отже відповідач фактично в травні 2019 року спожив природний газ в обсязі, на 80,49200 тис. куб.м (на 6,52%) меншому від погодженого сторонами в пункті 2.1 Договору.

Загальний розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем у травні 2019 року умов пункту 2.1 Договору, розрахований на підставі пунктів 3.13 та 5.7 Договору і пункту 1 Розділу VI Правил, складає 17 198,78 грн., згідно доданого до матеріалів справи розрахунку суми збитків.

У зв`язку з порушенням відповідачем в травні 2019 року умов Договору та на виконання пункту 3 розділу VI Правил позивачем 21.11.2019р. позивачем на адресу відповідача направлено акт-претензію №26/10-3507-19 від 15.11.2019р., якою позивач вимагав у відповідача на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору і пункту 1 розділу VI Правил сплатити збитки в розмірі 17 198,78 грн.

Листом-відповіддю від 10.12.2019р. №2614 відповідачем акт-претензію позивача залишено без задоволення з підстав необґрунтованості претензійних вимог.

Доказів відшкодування відповідачем на користь позивача заявлених до стягнення збитків суду не надано.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Стаття 626 ЦК України передбачає свободу договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Договором №1351/18-ТЕ-34 від 01.10.2018р. передбачено умови застосування такого виду відповідальності як відшкодування збитків та порядок їх розрахунку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні кошти, які стягуються за заявленим позовом у даній справі як збитки які є різницею у вартості не спожитого замовником газу.

Вартість обсягу несанкціонованого відбору споживачем природного газу на підставі формули згідно із п. 4 гл. 5 р. VI Кодексу газорозподільних систем, за своїм правовим змістом є компенсацією (відшкодуванням) Оператору ГРМ вартості обсягів газу, несанкціоновано відібраного споживачем, про що прямо вказано у п. 4 гл. 5 р. VI Кодексу газорозподільних систем.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (надалі Правила), постачання природного газу здійснюється за договором постачання природного газу, відповідно до зазначених правил. Відповідно до положень п.3 розділу 2 Правил, вказаний договір укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу (Відповідачу)або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС код. Відповідач, як споживач природного газу має лише один присвоєний ЕІС код, який зазначається при укладенні договору. Згідно роз`яснень НКРЕКП, у споживача природного газу, якому присвоєно один ЕІС-код може діяти лише один договір постачання, на підставі якого, постачальник природного газу зобов`язаний забезпечити споживача усім необхідним йому обсягом природного газу.

Відповідно до п.1 глави 1 розділу 12 Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493, оператор газотранспортної системи на підставі інформації про виміряний за газову добу обсяг природного газу та всі його подачі та відбори, яка надається оператором газорозподільної системи, надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його подачу та відбори в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу в порядку встановленому цим розділом. Інформація про відбори в точках виходу до газорозподільних систем надається в розрізі споживачів замовника послуг транспортування.

Враховуючи те, що інформаційна платформа Оператора ГТС ідентифікує відповідача, як споживача природного газу не за укладеними договорами, а за єдиним кодом ЕІС, то алокація фактичних обсягів спожитого природного газу відповідачем здійснюється в цілому по споживачу (відповідачу), а не по укладеним договорам між постачальником природного газу та споживачем.

Таким чином, при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого), позивач мав врахувати загальний обсяг спожитого природного газу відповідачем, відповідно до Договорів №1352/18-БО-34 від 01.10.2018 р.; № 1353/18-КП-34 від 01.10.2018 р. № 1354/18-РО-34 від 01.10.2018 р.

Розрахунок відхилення фактично спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) в розрізі загального обсягу споживання природного газу відповідачем, в травні 2019 р. склав 1365,611 тис.м.куб. (скориговані в додаткових угодах 1390,000 тис.м.куб.), що становить1,8%, є меншим за +/- 5 %, а тому у позивача відсутні підстави нараховувати відповідачу збитки.

Позивач не мав правових підстав для нарахування збитків відповідачу у розрізі окремих договорів постачання, укладених з порушенням вимог розділу 2 Правил, оскільки розмір перевищення допустимого відхилення розраховується виходячи із загального обсягу спожитого природного газу по ЕІС-коду споживачем.

Оскільки розрахунки відхилення +/- 5% визначені в Розділі 7 Правил, які затверджені державним регулятором НКРЕКП, відповідач, після отриманих від позивача актів-претензій звернувся до НКРЕКП за роз`ясненнями щодо правомірності дій позивача в нарахуванні відповідачу збитків. Відповідачу була надана відповідь № 8256/16/7-19 від 07.08.2019 р. в якій зазначено, що позивач не мав правових підстав для нараховування відповідачу збитків у розрізі окремих договорів постачання, укладених з порушенням вимог розділу 2 Правил, оскільки розмір перевищення допустимого відхилення розраховується виходячи із загального обсягу спожитого природного газу по ЕІС-коду споживачем. Таку ж відповідь було направлено і на адресу позивача.

З метою недопущення неправомірних дій з боку позивача, НКРЕКП Постановою № 2081 від 07.10.2019 р. внесла зміни до Правил, а саме: «абзац перший пункту 1 після слів та знака «споживачем, що не є побутовим» доповнити символами, словами та цифрами (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу). Зазначені зміни набрали чинності 12.10.2019 р., проте, позивач продовжував в листопаді 2019 р. нараховувати збитки відповідачу.

Позивач стверджує, що ним понесено збитки, розмір яких ним визначено на підставі п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 (в редакції чинній на момент існування правовідносин). При цьому позивач не застосовує ані ст.22 ЦК України, ані ст.ст.224-225 ГК України.

Як зазначалось вище, розрахунок відхилення фактично спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) в розрізі загального обсягу споживання природного газу відповідачем, в травні 2019 р. склав -1,8%, що є меншим за +/- 5 %.

Стаття 623 ЦК України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 22 ЦК України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Суд вважає, що закріплення постановою НКРЕКП №2495 від 30.09.2015р. права постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягару доказування понесених збитків, що передбачено як Цивільним так і Господарським кодексами України.

Правопорушеннями на ринку природного газу згідно частини 2 статті 59 ЗУ «Про ринок природного газу», зокрема є використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками, але не менший об`єм спожитого природного газу на який видана номінація, що підтверджена постачальником за Договором постачання природного газу.

Аналогічні правові висновки щодо безпідставності нарахувань збитків викладені у постановах апеляційних господарських судів по справах №914/1720/20, №910/10423/20, №914/1714/20, №911/2125/20, №924/1437/20.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених недовикористанням відповідачем у замовленого об`єму природного газу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази завдання відповідачем шкоди позивачу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 17 198,78 грн. збитків, а тому у позові слід відмовити.

Судові витрати по справі необхідно покласти на позивача, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2021р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - 01601, м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6 ();

3 - відповідачу - 29009, м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5 ().