СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Харків Справа № 917/922/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго, м.Кременчук Полтавської області (вх. № 2826П/3)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 (повний текст складено 11.08.2021) у справі №917/922/21 (суддя Киричук О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м.Кременчук Полтавської області

до відповідача Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук Полтавської області

про стягнення 158 604,04 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 позов задоволено повністю та стягнуто з Комунального підприємства Теплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод 158 604,04 грн. збитків, а також 2379,06 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, Комунальне підприємство Теплоенерго звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено, що позивач не довів факту наявності прямого причинного зв`язку між понесеними збитками та діями відповідача. Вважає, що позивач був обізнаний із тим, що населення, яке споживає вироблене ним тепло, сплачує кошти нерегулярно, у зв`язку із чим позивач під час укладання договору мав враховувати цю обставину та планувати свою фінансову діяльність таким чином, щоб мати змогу нести взяті на себе зобов`язання. Відповідач також зазначає, що заявлені позовні вимоги направлені на притягнення його до подвійної відповідальності, що прямо заборонено статтею 61 Конституції України. Також, апелянт зазначає, що судом не досліджувалось питання щодо вжиття позивачем заходів щодо зменшення розміру збитків, внаслідок чого суд не скористався правом передбаченим ст. 616 Цивільного кодексу України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021, сформовано колегію суддів у складі: Пелипенко Н.М. головуючий суддя, судді Барбашова С.В., Істоміна О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі №917/922/21: апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати довіреність або ордер на підтвердження повноважень адвоката Ульянова Р.А. на представництво інтересів відповідача в Східному апеляційному господарському суді станом на момент подачі апеляційної скарги.

У зв`язку з усуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі №917/922/21: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Теплоенерго на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 28.10.2021 р. об 11:30 год.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого позивач зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим просить залишити рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 по справі №917/922/20 без змін.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 у зв`язку із перебуванням головуючого судді Пелипенко Н.М. у відпустці, сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Сгара Е.В. головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 у справі №917/922/21 розгляд справи відкладено на 18 листопада 2021 року о 12:30 год.

Позивач та відповідач в судове засідання 18.11.2021 не з`явились, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" (далі Продавець) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" (далі Покупець) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 4313/082023/с (далі - Договір) за умовами п.1.1. якого Продавець зобов`язувався передавати теплову енергію в гарячій воді, а Покупець - приймати її та оплачувати вартість одержаної теплової енергії.

В подальшому, сторони уклали додаткову угоду від 29.09.2017 №13 до Договору, якою пункт 8.4 статті 8 договору викладено в наступній редакції: "У випадку понесення продавцем витрат, а саме притягнення продавця до відповідальності за невиконання або неналежне виконання фінансових зобов`язань за договорами:

-постачання природного газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її Покупцю;

-розподілу природного газу (оператором ГРМ), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації Покупцю;

-транспортування природного газу магістральними трубопроводами (оператором ГТС), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її покупцю;

у вигляді сплати неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасні розрахунки (оплати), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані продавцю та сплачені ним на користь відповідних постачальників послуг, підлягають відшкодуванню покупцем на письмову вимогу продавця".

Крім того, між Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" та Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України було укладено договір на постачання природного газу від 29 листопада 2017 року №4317/084039/з/1718-КП-24.

Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" є теплогенеруючою організацією та використовувало природний газ, отриманий від Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, виключно для виробництва теплової енергії в гарячій воді, яка передавалась в подальшому Відповідачу згідно умов вищевказаного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013р. № 4313/082023/с.

Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" вказує, що внаслідок неналежного виконання Комунальним підприємством "Теплоенерго" своїх зобов`язань по оплаті теплової енергії, позивач не мав можливості своєчасно здійснювати оплати АТ НАК Нафтогаз України за отриманий природний газ.

У зв`язку із неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" своїх зобов`язань щодо оплати вартості отриманого газу, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" 390 518,99 грн., у тому числі: 297 215,92 грн. - пені, 30 309,11 грн. 3% річних, 62 993,96 грн. - інфляційних витрат.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/2135/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 02 березня 2021 позов задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 158 604,04 грн., з яких 59 443,19 грн. 60 коп. - пені, 30 309,11 грн. 63 коп. - 3% річних, 62 993,96 грн. 00 коп. - інфляційних втрат., 5 857,78 грн. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Вищевказаним рішенням також було встановлено, що згідно п.п.1.1, 1.2. Договору на постачання природного газу від 29 листопада 2017 року №4317/084039/з/1718-КП-24 Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Постачальник) зобов`язалось поставити Публічному акціонерному товариству "Крюківський вагонобудівний завод" (Споживач) у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

На виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19 Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" сплатило Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 158 604,04 грн. на підставі платіжного доручення № 43/93659 від 12 січня 2021 року.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" звернулось до Комунального підприємства "Теплоенерго" із претензією №1-12 юр від 07.05.2021 в якій позивач із посиланням на п.8.4. Договору просив відповідача перерахувати 158 604,04 грн. збитків, які були понесені позивачем у вигляді додаткових витрат внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманої теплової енергії.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" у відповіді на претензію №12-08/949 від 19.05.2021 повідомило, що останнє додаткову угоду №13 від 29.09.2017 підписало з протоколом розбіжностей №1 від 28.03.2017 відповідно до якої п.8.4 Договору виключено, у зв`язку із чим претензія Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" підлягає залишенню без задоволення.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, Публічне акціонерне товариство Крюківський вагонобудівний завод звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Комунального підприємства Теплоенерго про стягнення збитків у розмірі 158 604,04 грн.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 позов задоволено повністю та стягнуто з Комунального підприємства Теплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод 158 604,04 грн. збитків, а також 2379,06 грн. - витрат по сплаті судового збору.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Пунктом 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 224 Господарського кодексу України, яка кореспондується із статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство Крюківський вагонобудівний завод обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням Комунальним підприємством Теплоенерго своїх зобов`язань по оплаті поставленої теплової енергії в гарячій воді за договором від 31.07.2013 №4313/082023/с, що призвело до понесення збитків у вигляді додаткових витрат (штрафних санкцій та судового збору) на загальну суму 158 604,04 грн. сплачених Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі № 917/2135/19.

Як вже зазначалось вище, між Публічним акціонерним товариством Крюківський вагонобудівний завод та Комунальним підприємством Теплоенерго було укладено додаткову угоду №13 від 29.09.2017 до Договору, якою пункт 8.4 статті 8 Договору викладено у наступній редакції: У випадку понесення продавцем витрат, а саме притягнення продавця до відповідальності за невиконання або неналежне виконання фінансових зобов`язань за договорами: постачання природного газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її покупцю; розподілу природного газу (оператором ГРМ), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації покупцю; транспортування природного газу магістральними трубопроводами (оператором ГТС), об`єму газу, який використовує продавець для виробництва теплової енергії для реалізації її покупцю; у вигляді сплати неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасні розрахунки (оплати), платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані продавцю та сплачені ним на користь відповідних постачальників послуг, підлягають відшкодуванню покупцем на письмову вимогу продавця.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено один із загальних принципів цивільного законодавства - свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини.

Враховуючи, що положення додаткової угоди №13 від 29.09.2017 до Договору погоджені сторонами, колегія суддів зазначає, що останніми дотримано принцип свободи договору, як одного з основоположних у цивільному законодавстві, у зв`язку із чим положення такої додаткової угоди є обов`язковими до виконання сторонами.

При цьому, додаткова угода від 29.09.2017 року № 13, що є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013 року №4313/082023/с, підписана та скріплена печатками обох сторін без додавання протоколу розбіжностей.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/2135/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 02 березня 2021, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 158 604,04 грн., з яких 59 443,19 грн. 60 коп. - пені, 30 309,11 грн. 63 коп. - 3% річних, 62 993,96 грн. 00 коп. - інфляційних втрат., 5 857,78 грн. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 у справі № 917/223/20 (яке набрало законної сили): частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Комунального підприємства "Теплоенерго" про стягнення 28 422 916.18 грн; стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" 25 186 245,79 грн. основного боргу, 117 242,14 грн. 3% річних, 466 211,93 грн. пені, 393 538,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вищевказаним рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 у справі № 917/223/20, зокрема, було встановлено, що Комунальне підприємство "Теплоенерго" неналежним чином виконало свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманої теплової енергії в гарячій воді за договором № 4313/082023/с купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013р., що призвело до виникнення заборгованості.

Досліджуючи питання наявності всіх складових елементів господарського правопорушення, колегія суддів зазначає, що розмір збитків доведений рішенням Господарського суду Полтавської області у справі № 917/2135/19, протиправна поведінка та вина підтверджується неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 31.07.2013 № 4313/082023/с, що встановлено у рішенні Господарського суду Полтавської області у справі №917/223/20.

В свою чергу, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками полягає в тому, що несвоєчасна оплата відповідачем вартості поставленої теплової енергії за договором від 31.07.2013 №4313/082023/с призвела до виникнення у Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" заборгованості за спожитий природний газ за договором, укладеним із АТ НАК Нафтогаз України, що призвело до нарахування останнім пені, 3% річних та інфляційних втрат, які в подальшому були стягнуті рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.09.2020 у справі №917/2135/19.

Приймаючи до уваги умови п.8.4. Договору, наявність всіх елементів господарського правопорушення із якими діюче законодавство пов`язує відшкодування збитків, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що з Комунального підприємства Теплоенерго підлягають стягненню на користь Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод збитки в розмірі 158 604,04 грн.

Доводи скаржника, що його двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, відхиляються судовою колегією апеляційного господарського суду, оскільки рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 у справі №917/223/20 з відповідача стягнуто пеню, інфляційні та 3% річних за порушення умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 31.07.2013. Разом з тим, в даній справі №917/922/21 Публічним акціонерним товариством Крюківський вагонобудівний завод заявлено до стягнення збитки, які мають іншу правову природу ніж суми стягнуті суми згідно вищевказаного рішення у справі №917/223/20.

Також колегією суддів відхиляються посилання відповідача на положення статті 616 Цивільного кодексу України щодо зменшення розміру збитків, адже відповідач не звертався до суду першої інстанції із заявою про зменшення розміру збитків у даній справі. Саме лише посилання у відзиві на позов та в апеляційній скарзі на приписи вищевказаної правової норми не наділяє суд правом самостійно зменшити розмір збитків. Крім того, зазначена правова норма регламентує зменшення розміру збитків, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення, що не доведено відповідачем.

Інші доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.08.2021 у справі №917/922/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І .Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 23.11.2021 року