ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
УХВАЛА

про розгляд заяви кредитора

23 листопада 2021 року Справа № 915/1642/20

м. Миколаїв

Кредитор: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (; вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ел. пошта: ).

Банкрут: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 73" (; вул. Новозаводська, 5, м. Миколаїв, 54031).

Ліквідатор: арбітражний керуючий Шибко О.Л. (адреса: вул. Лягіна, 2, оф. 309, м. Миколаїв, 54001; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя Давченко Т.М.

при секретарі Кнауб А.А.

від кредитора та банкрута представники не з`явилися

ліквідатор не з`явився

Суть спору: про визнання кредиторських вимог в сумі 29907,02 грн.

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Мостобудівельний загін № 73" ().

Постановою суду від 22.09.2021 ТОВ "Мостобудівельний загін № 73" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шибка О.Л.

Згідно ч. 3 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, господарський суд здійснює офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України.

24.09.2021 на офіційному сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення № 67277 про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ "Мостобудівельний загін № 73".

За визначенням ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до суду із заявою № 1400-0802-8/70051 від 20.10.2021 про визнання грошових вимог до боржника, що виникли під час проведення процедури банкрутства в сумі 29907,02 грн., з яких 25367,02 грн. - заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та 4540,0 грн. - судові витрати, понесені у справі про банкрутство.

Ухвалою суду від 28.10.2021 вказану заяву судом прийнято до розгляду, та призначено її розгляд на 23.11.2021.

Ліквідатором на виконання вимог суду надано відзив на заяву про визнання грошових вимог вих. № 02-01/113 від 03.11.2021.

За результатом розгляду заявлених грошових вимог ГУ ПФУ в Миколаївській області ліквідатор визнав їх в повному обсязі та включив їх до 2 черги задоволення вимог.

Учасники у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи , у судове засідання представників не скерували, про причини неявки суд не повідомили. Судом не визнавалася обов`язковою участь представників учасників у справі в даному судовому засіданні. Поданих на розгляд суду матеріалів достатньо для розгляду їх судом. Відтак, підстав для відкладення розгляду справи в зв`язку з неявкою представника кредитора суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до приписів Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду заяв про грошові вимоги господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, виходячи з вимог Кодексу обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16).

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

На підставі ст. 233 ГПК України, 23.11.2021 судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, оцінивши їх відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, суд встановив наступне.

Зі змісту заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вбачається, що ТОВ "Мостобудівельний загін № 73" перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Статтею 13 Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення" визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Працівникам ТОВ «Мостобудівельний загін № 73», робота яких була пов`язана на цьому підприємстві з шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, призначені пенсії за віком на пільгових умовах ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Відповідно до пункту 2 частини XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (надалі - Інструкція).

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України ) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком, а саме згідно Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» у статті 4 якого визначено, що на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону - 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону, а саме фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.7 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції № 21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»).

За правилами п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду України за місцем його реєстрації.

Отже, ТОВ «Мостобудівельний загін № 73», як підприємство, працівники якого були зайняті на роботах, включених до Списку № 2, та вийшли на пенсію на пільгових умовах, має сплачувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку таким працівникам пільгової пенсії.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме з розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених відповідно до частини другої "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV в частині пенсії, призначеної відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" загальний розмір фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсії, що підлягає відшкодуванню 25367,02 грн.

На підставі викладеного, судом встановлено, що у ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, у вказаному розмірі.

Склад витрат та факт їх понесення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, поштовими повідомленнями про направлення вказаних розрахунків.

При цьому, дії та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області з цього приводу ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржувалися, відтак, розмір сум фактичних витрат на доставку пенсій є узгодженим і обов`язковим до сплати.

Доказів щодо неправомірності визначення розміру та складу фактичних витрат Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, неправомірності їх нарахування, а також доказів щодо погашення наявної у відповідача заборгованості у розмірі 25367,02 грн. суду не надано.

Зазначену заборгованість ліквідатором ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» не оспорено.

В рахунок погашення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» кошти не вносились, відтак, заборгованість перед Пенсійним фондом залишається не погашеною.

Вирішуючи питання щодо черговості заявлених грошових вимог, господарським судом враховано наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Кредитор та ліквідатор вказані вимоги включили до 2 черги задоволення вимог, проте, таку позицію суд вважає помилковою, оскільки такі грошові вимоги не є страховими внесками та підлягають включенню до 4 черги задоволення вимог кредиторів. Аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.09.2021 по справі №904/1200/21. У зазначеній постанові колегія суддів Касаційного господарського суду посилається на висновки про застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 812/1347/17, від 06 березня 2018 року у справі №812/1112/17, від 21.01.2021 по справі № 812/1228/17, зокрема, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано Пенсійному фонду лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. А тому витрати на виплату та доставку пільгових пенсій слід віднести до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене, судом визнаються грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» у загальній сумі 25367,02 грн., які є заборгованістю по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» та мають задовольнятися у 4 чергу.

Крім того, кредитором за подання до господарського суду заявипро визнання грошових вимог до боржника, що виникли під час проведення процедури банкрутства згідно платіжного доручення № 2580 від 11.10.2021 сплачено судовий збір в розмірі 4540,00 грн., вказані витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, а тому підлягають відшкодуванню. Згідно ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства такі витрати задовольняються у пергу чергу.

Керуючись ст. ст. 2, 45, 60, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 73" () у загальній сумі 29907,02 грн., з яких 25367,02 грн. - заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (4 черга), 4540,0 грн. - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (1 черга).

2. Зобов`язати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 73" включити визнані судом вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 73".

3. Ухвалу надіслати на адресу кредитора та ліквідатора.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.11.2021.

Суддя Т.М. Давченко