ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. Справа№ 910/7491/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 28.10. 2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Управління справами»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021

у справі №910/7491/21 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дзенгуляр"

до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Управління справами»

про стягнення 782 750,00 грн.

В судовому засіданні 28.10.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 до Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Дзенгуляр" з позовом до Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 782 750,80 грн. заборгованості з орендної плати, сервісних та комунальних платежів за договором оренди №10-125-08-19-00595 (№1676/07-УС) від 11.05.2021, відповідно до якого позивач передав відповідачу у користування майно - нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 63А, загальною площею 3039,52 кв. м, зі строком дії з 01.02.2019 по 01.02.2020 (п. 4.2.).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 192 621,35 грн. за оренду приміщення за листопад 2019, 212 170,66 грн. за сервісне обслуговування за жовтень 2019, 99 994,67 грн. за комунальні послуги за жовтень 2019, 212 170,66 грн. за сервісне обслуговування за листопад 2019, 65 793,46 грн. за комунальні послуги за листопад 2019.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неналежне надання послуг за договором з боку орендодавця.

У відповіді на відзив позивач заперечував доводи відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №910/7491/21 позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дзенгуляр" заборгованість зі сплати орендної плати, сервісних та комунальних платежів у розмірі 782 750, 80 грн. та 11 741,26 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених вимог та наявністю правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 05.08.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- у зв`язку з неналежною експлуатацією будівлі з боку орендодавця та колективною скаргою працівників, відповідачем видано розпорядження про комісійне обстеження об`єкту з метою підготовки до роботи в осінньо-зимовий період, про що було повідомлено орендодавця листом від 30.10.2019 №25/1085;

- відповідно до акту обстеження технічного стану будинку від 01.11.2019, 22.11.2019 та 06.12.2019, комісія встановила низку фактів невиконання умов договору, зокрема п.7 та п.8;

- послуги не були надані в повному обсязі та належним чином, а сторонами в п.7.3 договору передбачено нарахування комунальних платежів та плати за сервісне обслуговування з дати фактичного надання послуг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 30.09.2021.

30.09.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді на самоізоляції.

Після виходу головуючого судді Скрипки І.М. з самоізоляції, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 призначено справу до розгляду на 28.10.2021.

Явка представників сторін

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 28.10.2021 заперечували доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скрагу.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 28.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

21.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дзенгуляр" (орендодавець, позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Управління справами") (орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 10-125-08-19-00595 (№1676/07-УС) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець надає орендарю у користування нерухоме майно: нежилі приміщення, які знаходяться у нежилому будинку за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 63А, загальною площею 3039,52 кв. м., з яких 2738,72 кв. м площа загального користування та 300,8 кв. м. складське приміщення (що становить 94,54% від загальної площі нежитлового будинку, яка складає 3215,00 кв. м.), надалі разом іменовано "будинок" або "об`єкт оренди"

Згідно з п. 1.2 договору ціль оренди - розміщення офісного персоналу орендаря.

Спір виник у зв`язку з тим, що на думку позивача, відповідачем в порушення умов договору не сплачено орендні платежі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 782 750,80 грн, що складається з: 192 621,35 грн. боргу по орендній платі за листопад 2019 року, 424 341,32 грн. боргу за сервісні послуги за жовтень та листопад 2019 року, 165 788,13 грн. боргу за комунальні послуги за жовтень та листопад 2019 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

За змістом статей 626- 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі статтею 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 2.1 договору орендодавець передає орендарю, а орендар приймає нежилі приміщення будинку за актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі підписується уповноваженими представниками сторін і з моменту його підписання вважається додатком до цього договору та його невід`ємною частиною.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

У відповідності до п. 4.2 договору строк дії договору - з 01.02.2019 по 01.02.2020 (далі - строк оренди).

Згідно з п. 18.1 договору він набирає чинності з моменту підписання і поширює свою дію відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України на правовідносини, які виникають між сторонами з 01.02.2019 по 01.02.2020, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що орендна плата повинна сплачуватися орендарем щомісячно у національній валюті України (гривні) протягом перших 25 календарних днів з моменту отримання рахунку та акту, місяця наступного за місяцем, за який здійснюється оплата (далі - орендна плата), відповідно до наступної формули:

Орендна плата = орендна ставка + ПДВ (20%), де орендна ставка становить 1 580 706,14 грн на місяць без ПДВ, 1 896 847,37 грн. з ПДВ.

До складу орендної ставки входить:

- плата за оренду приміщення: загального користування площею 2738,72 кв. м. у розмірі 1 294 319,07 без ПДВ та складське приміщення площею 300,80 кв. м у розмірі 71 079,04 грн. без ПДВ;

- плата за сервісне обслуговування у розмірі 176 808,88 грн на місяць без ПДВ;

- плата за землю (плата за оренду земельної ділянки та податок на землю, відведеної для експлуатації та обслуговування будинку) у розмірі 38 499,15 грн на місяць без ПДВ;

Розрахунок орендної ставки визначається сторонами у додатку № 2 договору.

Згідно додатку № 2 орендна ставка на місяць з ПДВ складає: орендна плата - 1 638 477,73 грн., плата за сервісне обслуговування - 212 170,66 грн., плата за землю - 46 198,98 грн.

В пункті 5.3 договору сторони погоджуються, що орендна плата буде нараховуватися та сплачуватися після передання орендарю приміщень за актом приймання передачі.

Відповідно до п. 5.4 договору орендодавець щомісяця виставляє орендарю рахунок на оплату орендної плати, розрахованої за формулою, згідно з статтею 5.1 договору. Оплата здійснюється за умови наявності у рахунках, актах наданих послуг посилання на повний номер і дату договору. Протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення кожного місяця сторони підписуватимуть акт про надання послуг з оренди приміщень за попередній місяць.

У відповідності до п. 5.5. договору у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до п. 7.1 договору за цим договором орендодавець надає послуги з обслуговування та утримання приміщень будинку (далі - сервісне обслуговування) згідно Розрахунку вартості та переліку сервісного обслуговування, які визначаються сторонами в додатку № 3 до договору.

Згідно з п. 7.2 договору орендар зобов`язується щомісячно протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання рахунку від орендодавця сплачувати орендодавцю плату за комунальні послуги, що надаються третіми особами (комунальними організаціями) (далі - комунальні платежі) на підставі рахунку, отриманого від орендодавця та акту виконаних робіт, із додатком, що містить перелік і вартість фактично наданих послуг (орендар виставляє рахунок на сплату комунальних платежів та акт за надані послуги протягом 15 днів наступного місяця).

До комунальних платежів включені:

а) компенсація вартості спожитої активної та реактивної електричної енергії,

б) компенсація вартості центрального опалення,

в) компенсація вартості водопостачання та водовідведення,

г) компенсація вартості експлуатаційних витрат ЦОС,

д) компенсація вартості податку на нерухомість.

Згідно додатку №3 до договору орендар відшкодовує затрати, які понесені власником приміщення, на підставі наданих документів за оплату сервісного обслуговування, у розмірі 176 808,88 грн. без ПДВ та 212 170,65 грн. з ПДВ, до якої входить:

- надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони УПО - 1 078,58 грн. без ПДВ;

- охорона будівлі - 54 000,00 грн. без ПДВ,

- прибирання будівлі - 78 000,00 грн.,

- надання комплексних послуг з обслуговування будівлі ТОВ "Дзенгуляр", а саме: комплекс робіт по обслуговуванню газового обладнання; експлуатаційне-оперативне обслуговування електроустановок, заміна ламп та комплектуючих; забезпечення та техобслуговування засобів протипожежної безпеки (включно з забезпеченням та технічним обслуговуванням вогнегасників), системи протипожежної охорони та сигналізації, що є необхідними для протипожежної безпеки та/або вимагаються органами пожежного нагляду; забезпечення та обслуговування необхідного сигналізаційного обладнання та систем безпеки, включно з відео спостереженням; миттям вікон; забезпечення боротьби зі шкідниками; технічне обслуговування та ремонт систем опалення та кондиціонування; утримання та ремонт зовнішньої та внутрішньої частини будинку; забезпечення та ремонт сантехніки із заміною відповідних комплектуючих - 43 730,30 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 8.2 договору сторони погодились, що плата за сервісне обслуговування нараховується з дати початку дії договору з 01.02.2019 до дати закінчення дії договору.

Позивачем виставлено відповідачу наступні рахунки на оплату:

-№ 36 від 30.11.2019 на суму 1.638.596,84 грн. (орендна плата за листопад 2019 року);

-№ 34 від 31.10.2019 на суму 212.170,66 грн. (сервісні послуги за жовтень 2019 року);

-№ 35 від 31.10.2019 на суму 99.994,67 грн. (комунальні послуги за жовтень 2019 року);

-№ 37 від 30.11.2019 на суму 212.170,66 грн. (сервісні послуги за листопад 2019 року);

-№ 38 від 30.11.2019 на суму 65.793,46 грн. (комунальні послуги за листопад 2019 року).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткову оплату рахунку №36 від 30.11.2019 (орендну плату за листопад 2019 року) в загальному розмірі 1 445 856,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 171 від 23.01.2020 на суму 1 445 856,38 грн.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

З огляду на те, що матеріали справи не містять документально оформленого підтвердження неможливості використання об`єкту оренди у жовтні-листопаді 2019 року, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для невиконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати, плати за сервісне обслуговування та комунальні послуги.

Відповідно до п. 6.6.2 договору орендар зобов`язався своєчасно здійснювати орендні платежі та інші платежі за цим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг до матеріалів справи не подано.

З урахуванням викладеного, наявні передбачені чинним законодавством правові підстави для стягнення з відповідача 192 621,35 грн. боргу по орендній платі за листопад 2019 року та 424 341,32 грн. боргу за сервісні послуги за жовтень та листопад 2019 року.

Відповідно до п. 21.1 договору сторони визнають, що електрична енергія, вода і інші комунальні послуги поставляються відповідними комунальними службами міста як частина послуг.

Пунктом 21.2 договору визначено, що орендар координує з відповідними постачальниками надання таких послуг, а вартість таких послуг компенсується орендарем орендодавцю.

Отже, положеннями пунктів 7.2, 7.3, 21.2 договору визначено обов`язок орендаря відшкодовувати позивачу вартість фактично наданих комунальних послуг.

Позивачем нараховано до стягнення з відповідача за жовтень 2019 р. компенсацію за комунальні послуги в сумі 99 994,67 грн., які складаються з:

- оплата за активну електроенергію - 70 006, 60 грн., в т.ч. ПДВ - 11 667,77 грн.,

- оплата за реактивну електроенергію - 744,60 грн., в т.ч. ПДВ - 124,10 грн.,

- оплата за розподіл природного газу - 823,84 грн., в т.ч. ПДВ - 137,31 грн.,

- оплата за природний газ - 23 391,85 грн., в т.ч. ПДВ - 3 898,64 грн.,

- оплата за водопостачання та водовідведення - 5 027,77 грн., в т.ч. ПДВ - 837,96 грн.

Нарахована до стягнення з відповідача компенсація за комунальні послуги за листопад 2019 р. в сумі 65 793,46 грн. складаються з:

- оплата за активну електроенергію - 54 899,07 грн., в т.ч. ПДВ - 9 149,84 грн.,

- оплата за реактивну електроенергію - 494,98 грн., в т.ч. ПДВ - 82,50 грн.,

- оплата за розподіл природного газу - 386,07 грн., в т.ч. ПДВ - 64,35 грн.,

- оплата за природний газ імпортований - 12 061,83 грн., в т.ч. ПДВ - 2 010,30 грн.;

- оплата за водопостачання та водовідведення - 5 066,29 грн., в т.ч. ПДВ- 844,38 грн.

Понесення позивачем витрат на вказані вище комунальні послуги підтверджується наявними у матеріалах справи:

- копіями актів прийняття-передавання товарної продукції, копіями актів надання послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, підписаними позивачем та ТОВ «Київські енергетичні мережі»;

- актами приймання-передачі послуг, наданих за договором № 16268/5-10 від 05.10.2016, підписаних з ПАТ «АТ Київводоканал»;

- актами приймання-передачі послуг з розподілу природного газу, підписаних з АТ «Київгаз»;

- актами прийому-передачі природного газу, підписаних з ТОВ «Київгазтрейд»;

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення з відповідача компенсації за комунальні послуги за жовтень 2019 року в сумі 99 994,67 грн. та за листопад 2019 в сумі 65 793,46 грн.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про виникнення спору між сторонами у зв`язку з несплатою орендних платежів за жовтень-листопад 2019 частково відповідають дійсності, оскільки з суми позову безпосередньо орендні платежі становили лише 192 621,35 грн., а решта сума ціни позову 590 129,45 грн. становить вартість сервісних та комунальних платежів за жовтень - листопад 2019.

При цьому ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі відповідачем не спростовано наявність заборгованості за оренду приміщення за листопад 2019 в сумі 192 621,35 грн., розмір якої підтверджено позивачем наданими до позову документами (доказами), які проаналізовані судом першої інстанції при розгляді справи та яким надана належна правова оцінка.

Натомість, апелянтом не надано жодних доказів на спростування наявності вказаної заборгованості.

Як на підставу звільнення орендаря від сплати за сервісне обслуговування та комунальні послуги за жовтень - листопад 2019, апелянт посилається на п.6.4.3 та п.7.3 договору, ст.286 ГК України та ч.6 ст.762 ЦК України.

Вказані доводи апелянта судом відхиляються з огляду на наступне:

Пунктом 6.4.3 договору оренди передбачено, що орендодавець зобов`язаний усувати за свій рахунок несправності, що виникли внаслідок аварій загальних систем опалення, вентиляції, каналізації, водопостачання, електрики й інших систем у будівлі і у приміщені, які відбулися не з вини орендаря, його працівників, покупців, підрядчиків, агентів та інших відвідувачів орендаря.

Даний пункт стосується аварій систем опалення, вентиляції, каналізації, водопостачання, електропостачання та інших мереж будинку, проте матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про аварії будь-яких систем будинку.

Крім того, даний пункт договору оренди лише зобов`язує орендодавця усувати результати аварій, не позбавляючи орендаря обов`язку з оплати орендної плати та інших передбачених договором оренди платежів.

Посилання апелянта на ст. 286 ГК України, згідно якої орендар має право на зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди, як на підставу звільнення орендаря від сплати за сервісне обслуговування та комунальні послуги за жовтень, листопад 2019, колегією суддів відхиляються з огляду на відсутність належних та допустимих доказів надання позивачем згоди на зміну умов договору (в частині зменшення чи звільнення від орендної плати, комунальних та сервісних платежів), ненадання відповідачем такого звернення до позивача, недоведеністю зміни передбачених договором умов господарювання або істотного погіршення стану об`єкта оренди.

Посилання апелянта на п.7.3 договору оренди, відповідно до якого сторони погодилися, що комунальні платежі та плата за сервісне обслуговування нараховуються з дати фактичного надання послуг, як на підставу звільнення від сплати сервісних та комунальних послуг за жовтень, листопад 2019, колегією суддів визнаються необґрунтованими, оскільки:

дата фактичного надання послуг - з 01.02.2019, що не оспорюється відповідачем, оплата комунальних послуг за лютий-вересень 2019 відповідачем проведена в повному обсязі;

згідно п.8.2 договору сторони погодились, що плата за сервісне обслуговування нараховується з дати початку дії договору з 01.02.2019 до дати закінчення дії договору (по 01.02.2020 - п.4.2 договору).

Посилання апелянта на положення ч.6 ст.762 ЦК України, відповідно до якого наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, колегією суддів відхиляються виходячи з наступного:

-протягом жовтня-листопада 2019 приміщення використовувалося орендарем, орендна плата нараховувалася орендодавцем та сплачувалася орендарем (з нарахованих 1 638 477,73 грн. орендної плати за листопад 2019 несплаченою залишилось 192 621,35 грн.);

-відсутні докази не можливості користуватися орендарем орендованим приміщенням з незалежних від нього обставин;

-відсутність незалежних від орендаря обставин, за яких він звільняється від сплати орендної плати (та сплати інших платежів) за оренду даного приміщення до 01.02.2020 встановлена в рішенні Господарського суду м.Києва від 09.02.2021 у справі №910/7884/20, яке набрало законної сили.

Щодо посилань апелянта на неналежне надання послуг позивачем та долучення копій актів обстеження технічного стану будинку №63 по вул.Б.Хмельницького в м.Києві, копії розпорядження про комісійне обстеження об`єкту з метою підготовки до роботи в осінньо-зимовий період від 30.10.2019, копії листа №25/1085 від 30.10.2019 колегія суддів зазначає, що:

відповідачем не вказано, які норми протипожежні, санітарні чи інші з посиланням на нормативно-правові акти порушені позивачем;

комісія створена 30.10.2019, акт обстеження датований 01.11.2019, то комісія могла мати зауваження, претензії до якості наданих орендних та комунальних послуг станом на 01.11.2019, в межах позовних вимог по справі за жовтень 2019, а не за листопад 2019;

жодних доказів на обґрунтування зауважень та претензій відповідача щодо сервісних та/або комунальних послуг за листопад 2019 до матеріалів справи не подано;

претензії відповідача в акті обстеження, складеному одноособово, без участі представників позивача оцінюються судом критично з огляду на відсутність обґрунтувань справжності висунутих в акті претензій.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Управління справами» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №910/7491/21.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Управління справами» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №910/7491/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі №910/7491/21 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Управління справами».

4.Матеріали справи №910/7491/21 повернути до Господарського суду м.Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 29.11.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М. з лікарняного та відпусткок.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко