УХВАЛА

23 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 921/814/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Баранець О. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Аграрний фонд"

на рішення Господарського суду Тернопільської області

у складі судді Стадник М. С.

від 14.05.2021 та

на постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Якімець Г. Г., Бойко С. М., Бонк Т. Б.

від 13.10.2021

за позовом Акціонерного товариства "Аграрний фонд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Рось"

про стягнення 176 816,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2020 року Акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Рось" про стягнення 165 423,41 грн штрафу у розмірі 10% та 11 392,61 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням належним чином зобов`язань, встановлених у пункті 3.7 договору поставки мінеральних добрив № 52-МД-13.05.2020 від 13.05.2020 щодо своєчасної оплати остаточної вартості поставленого товару, у зв`язку із чим нараховані заявлені до стягнення штраф та пеня.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 у справі № 921/814/20 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 13.10.2021 Західний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 у справі № 921/814/20.

29 жовтня 2021 року Акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 у справі № 921/814/20.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення 176 816,02 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на дату подання позову - 210 200,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 921/814/20 є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Водночас, подана касаційна скарга не містить жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням відсутності виключних випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких малозначна справа підлягає перегляду в касаційному порядку, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 921/814/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2021, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 921/814/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2021.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 35 аркушах (у тому числі платіжне доручення № 3746 від 27.10.2021 про сплату 5 304,48 грн). Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді С. В. Бакуліна

О. М. Баранець