ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Справа№ 925/1158/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020

у справі № 925/1158/20 (суддя: Дорошенка М.В.)

за позовом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області

до Селянського (фермерського) господарства «Час»

про стягнення 60 541,00 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Час» про стягнення 60 541,00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач користується земельними ділянками з порушенням статей 125 та 126 Земельного кодексу України, на підставі чого відповідачу було нараховано 60 541,00 грн шкоди.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1158/20 у задоволенні позову заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області в частині стягнення 38045,00 грн шкоди відмовлено.

Позов заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області в частині стягнення 22 496,00 грн шкоди залишено без розгляду.

Позов заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про стягнення 60 541,00 грн шкоди залишено без розгляду.

Судовий збір за подання позову в сумі 2102,00 грн покладено на Черкаську обласну прокуратуру.

Рішення суду мотивоване тим, що згідно із зробленим державним інспектором Чорним Р. М. розрахунком стягуваної суми шкоди, пропорційно розмірам вказаних у цьому розрахунку двох земельних ділянок, на земельну ділянку державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140 припадає 38045,00 грн шкоди і на земельну ділянку комунальної власності площею 11,8260 га з кадастровим номером :02:001:0818 - 22496,00 грн. шкоди.

Отож Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області не уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо стягнення частини заявленої у позові шкоди в сумі 22496,00 грн, а Вікторівська сільська рада не уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо стягнення частини заявленої у позові шкоди в сумі 38045,00 грн.

Прокурор не обґрунтував належним чином і не довів бездіяльність Вікторівської сільської ради, а саме прокурор не надав доказів його звернення до Вікторівської сільської ради до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і надання їй можливості протягом розумного строку відреагувати на стверджуване прокурором порушення інтересів держави, зокрема, шляхом подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

При цьому, Селянське (фермерське) господарство «Час» з 14.01.2002 до цього часу займає і використовує земельну ділянку державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140 для ведення фермерського господарства на законних підставах.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Черкаська обласна прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1158/20 в частині залишення без розгляду позову заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області в частині стягнення 22 496,00 грн шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1158/20 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження, без виклику учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу 14.01.2021.

В подальшому 21.01.2021 від прокуратури надійшла письмова відповідь на відзив.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення спору, оскільки не врахував, що Вікторівська сільська рада ще задовго до звернення прокурора з позовом самостійно виявила порушення, при цьому з відповідним позовом до суду не зверталась і вказані обставини кваліфікуються як бездіяльність сільської ради, а отже прокурор мав право звернутись з відповідним позовом.

Водночас, прокурор зазначає, що оскільки до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області належить контроль за дотриманням законодавства щодо використання та охорони земель усіх форм власності, то належність земельної ділянки до земель комунальної власності не перешкоджає відповідному територіальному органу Держгеодкадастру, чи прокуратурі в інтересах Держгеокадастру, звернутись до суду з даним позовом.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Позивач вказує, що одна з двох спірних земельних ділянок перебуває у відповідача в постійному користуванні, а інша у користування на підставі договору і за неї відповідач сплачує передбачені платежі, а тому доводи прокурора є безпідставними.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

27 грудня 2001 року Маньківська районна Рада народних депутатів Маньківського району Черкаської області на підставі прийнятого нею рішення від 14 лютого 2001 року №17-6 видала громадянину ОСОБА_1 Державний акт на право постійного користування землею серія ЧР №11-111, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №166.

За цим Державним актом ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства була надана в постійне користування земельна ділянка площею 20,0002 га, розташована в с. Вікторівка Маньківського району Черкаської області в межах згідно з планом.

На основі одержаної в постійне користування земельної ділянки площею 20,0002 га ОСОБА_1 заснував селянське (фермерське) господарство «Час», державна реєстрація якого як юридичної особи була проведена 14 січня 2002 року, а запис №0000293 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відомостями про включення до цього реєстру відомостей про селянське (фермерське) господарство «Час» був внесений 11 грудня 2006 року, що підтверджується відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

06 жовтня 2008 року Вікторівська сільська рада як орендодавець і селянське (фермерське) господарство «Час» як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення площею 13,8 га ріллі для вирощування сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 06.10.2008 цей договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

7 жовтня 2008 року договір оренди землі від 06.10.2008 був зареєстрований у Маньківському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 07.10.2008 за №22.

Після смерті ОСОБА_1 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_2 успадкувала право постійного користування земельною ділянкою площею 20,0002 га, якій був присвоєний кадастровий номер :02:002:0140, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.07.2011, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.07.2011 №27442088 і витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19.06.2019 індексний номер 170927597, згідно з яким 13.06.2019 за ОСОБА_2 було зареєстроване право постійного користування земельною ділянкою державною власністю площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140 для ведення фермерського господарства.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 01.03.2012 ОСОБА_2 є керівником - головою селянського (фермерського) господарства «Час».

Рішенням від 06.03.2019 у справі №925/1285/18 Господарський суд Черкаської області відмовив селянському (фермерському) господарству «Час» у задоволенні його позову до Вікторівської сільської ради про визнання недійсним і скасування рішення останньої від 05.11.2018, зобов`язання її поновити договір оренди землі від 06.10.2008 на новий строк і укласти про це додаткову угоду.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.03.2019 у справі №925/1285/18, яке набрало законної сили і наразі є чинним, було встановлено, що при передачі в оренду селянському (фермерському) господарству «Час» спірної земельної ділянки її площа становила 13,8043 га з присвоєним їй в подальшому кадастровим номером :01:003:0018. Проте 27.11.2017 у зв`язку з помилковим включенням до цієї земельної ділянки земельного паю громадянина ОСОБА_3 , була визначена нова її площа 11,8260 га з присвоєнням нового кадастрового номера :02:001:0818.

Іншим рішенням від 19.11.2019 у справі №921/513/19 Господарський суд Черкаської області відмовив селянському (фермерському) господарству «Час» у задоволенні його позову до Вікторівської сільської ради про визнання поновленим договору оренди землі від 06.10.2008.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 19.11.2019 у справі №925/513/19 набрало законної сили і наразі є чинним.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

15 травня 2019 року державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель i дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Черкаській області Чорний В.М. (далі - державний інспектор Чорний В.М.) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 24.04.2019 №157 провів плановий захід державного нагляду щодо додержання селянським (фермерським) господарством «Час» вимог законодавства у сфері використання та охорони земель.

Результати здійсненого цього заходу оформлені актом від 15.05.2019 року №157/0041АП/02/01-19, у якому зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0818 площею 11,860 га використовується Селянським (фермерським) господарством «Час» без договору оренди та реєстрації речових прав, вона засіяна кукурудзою, а на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0140 площею 20.0002 га, яка була надана ОСОБА_1 на праві постійного користування (Державний акт серія ЧР 11-111) і який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , речові права не зареєстровані, і вона перебуває під посівами озимої пшениці.

Крім того, 16.05.2019 державний інспектор Чорний Р. М. склав акт обстеження земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0818 та :02:002:0140 загальною площею 31,8262 га., які знаходяться в адміністративних межах Вікторівської сільської ради і зазначив у висновках цього акту, що при обстежені було встановлено порушення в діях голови Селянського (фермерського) господарства «Час» ОСОБА_2 вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а саме самовільне зайняття вказаних земельних ділянок, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП.

Цього ж дня державний інспектор Чорний Р. М. склав протокол про адміністративне порушення від 16.05.2019 №157/0026ПТ/04/01/-19, у якому вказав, що земельні ділянки з кадастровими номерами 712318100:02:001:0818 та 712318100:02:002:0140 загальною площею 31,8262 га, які знаходяться в адміністративних межах Вікторівської сільської ради, використовуються га селянським (фермерським) господарством «Час» в особі голови ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без правовстановлюючих документів, а саме на момент перевірки на вказаних земельних ділянках засіяні кукурудза та озима пшениця, що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пунктом «б» ч. 1 с. 211 Земельного кодексу України.

16 травня 2019 року державний інспектор Чорний Р. М. виніс припис про усунення порушень, виявлених під час проведення планового заходу державного нагляду щодо додержання селянським (фермерським) господарством «Час» вимог законодавства у сфері використання та охорони земель, надав голові селянського (фермерського) господарства «Час» ОСОБА_2. повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення та зроблений ним (державним інспектором) розрахунок розміру шкоди, заподіяної селянським (фермерським) господарством «Час» внаслідок самовільного зайняття двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 31,8262 га, в тому числі: комунальної власності площею 11,8260 га з кадастровим номером :02:001:0818 і державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140, на суму 60541,00 грн.

28 травня 2019 року державний інспектор Чорний Р. М. виніс постанову №15/0033По/05/01/-19 про накладення на ОСОБА_2 передбаченого статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_2 оскаржила постанову державного інспектора Чорного Р. М. про накладення адміністративного стягнення від 28.05.2019 №15/0033По/05/01/-19 до Маньківського районного суду Черкаської області, який своїм рішенням від 30.01.2020 у справі №701/742/19 задовольнив адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області і скасував вказану постанову державного інспектора Чорного Р. М. про накладення адміністративного стягнення від 28.05.2019 №15/0033По/05/01/-19. Проте Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 03.06.2020 у справі №701/742/19 задовольнив апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 30.01.2020 у справі №701/742/19, скасував це рішення і відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області.

Наприкінці липня 2020 року сільський голова Вікторівська сільської ради Нечеснюк В.В. звернувся з листом від 27.07.2020 №362 до керівника Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури, яким просив останнього, подати позовну заяву про відшкодування завданої шкоди самовільним захватом, використанням селянським (фермерським) господарством «Час» земельних ділянок і їх повернення власникам.

6 серпня 2020 року заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області з листом від 05.08.2020 №34-1849вих-20, яким, посилаючись на звернення Вікторівської сільської ради з питання самовільного зайняття селянським (фермерським) господарством «Час» земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0818 площею 11,8260 га та :02:002:0140 площею 20,0002 га, на несплату цим господарством нарахованої йому державним інспектором Чорним Р.М. шкоди, заподіяної самовільним зайняттям цих земельних ділянок, в сумі 60541,00 грн., просив Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області в строк до 14.08.2020 надати інформацію чи вживалися цим управлінням в судовому порядку заходи для стягнення вказаної шкоди та чи планується вжиття таких заходів в подальшому.

Прокурор і Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області доказів розгляду останнім листа заступника керівника Уманської місцевої прокуратури від 05.08.2020 №34-1849вих-20 і відповіді на цей лист Господарському суду Черкаської області не надали.

Разом з позовом прокурор подав його листи від 01.09.2020 №34/2-694вих-20 і №34/2-695вих-20, адресовані відповідно сільському голові Вікторівської сільської ради Нечеснюку В.В. і Головному управлінню Держгеокадастру в Черкаській області, якими прокурор повідомив, що на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Уманською місцевою прокуратурою до Господарського суду Черкаської області направляється позовна заява в інтересах держави в особі Вікторівської сільської ради і Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області до селянського (фермерського) господарства «Час» про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки.

Доказів надіслання (надання) цих листів Вікторівській сільській раді і Головному управлінню Держгеокадастру в Черкаській області прокурор Господарському суду Черкаської області не надав.

Позов до Господарського суду Черкаської області заступник керівника Уманської місцевої прокуратури подав 3 вересня 2020 року.

При цьому, як випливає із положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру» бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У даному спорі прокурор належним чином обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави і необхідність їх захисту.

Як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, прокурор, визначивши в позові два органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області і Вікторівську сільську раду, не розділив між ними стягувану суму шкоди. Тобто за позовом прокурора обидва ці органи мають повноваження на стягнення з відповідача усієї заявленої в позові суми майнової шкоди, що насправді не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст. 152 (чинної на момент звернення з позовом) та ст. 122 Земельного кодексу України і Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр України) і її територіальні органи розпоряджаються землями державної власності сільськогосподарського призначення і здійснюють контроль за використанням і охороною цих земель.

Такі ж повноваження щодо земель комунальної власності відповідно до ст. 12 та ст. 122 Земельного кодексу України мають відповідно сільські, селищні, міські ради.

Отож у Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах лише по відношенню до земельної ділянки державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140, а Вікторівська сільська рада - лише по відношенню до земельної ділянки комунальної власності площею 11,8260 га з кадастровим номером :02:001:0818.

При цьому, з аналізу положень Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» вбачається, що, зокрема, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. А також завданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин належить, зокрема, забезпечення раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

В даній справі, земельна ділянка комунальної власності площею 11,8260 га з кадастровим номером :02:001:0818, яка належить до земель комунальної власності, використовується за цільовим призначенням, що не заперечується учасниками процесу (здійснюється вирощування зернових культур) і відомостей, що вказана земельна ділянка потребувала втручання державного органу для її захисту від негативного антропогенного впливу (дії відповідача) немає, а тому державний орган, а саме Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області, не може бути позивачем у справі де предметом є майновий інтерес територіальної громади від імені якої діє Вікторівська сільська рада (фактично недоотримана плата за користування земельною ділянкою в сумі 22496,00 грн).

Згідно із зробленим державним інспектором Чорним Р. М. розрахунком стягуваної суми шкоди, пропорційно розмірам вказаних у цьому розрахунку двох земельних ділянок, на земельну ділянку державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140 припадає 38045,00 грн шкоди і на земельну ділянку комунальної власності площею 11,8260 га з кадастровим номером :02:001:0818 - 22496,00 грн шкоди.

Отож суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області не уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо стягнення частини заявленої у позові шкоди в сумі 22496,00 грн, а Вікторівська сільська рада не уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах щодо стягнення частини заявленої у позові шкоди в сумі 38045,00 грн.

Прокурор не обґрунтував належним чином і не довів бездіяльність Вікторівської сільської ради, а саме прокурор не надав доказів його звернення до Вікторівської сільської ради до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і надання їй можливості протягом розумного строку відреагувати на стверджуване прокурором порушення інтересів держави, зокрема, шляхом подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Попри відсутність доказів надіслання (надання) Вікторівській сільській раді згадуваного вище листа прокурора від 01.09.2020 №34/2-694вих-20, період між датою цього листа і датою подання прокурором до Господарського суду Черкаської області позову - 03.09.2020 не є розумним строком для реагування Вікторівською сільською радою на стверджуване прокурором порушення інтересів держави, зокрема, шляхом подання відповідного позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Щодо посилання прокурора на звернення Вікторівської сільської ради від 27.07.2020 до Керівника Манькіського відділу Уманьскої місцевої прокуратури (вих. 27.07.2020 т. а.с. 35-36) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 прохальної частини вказаного звернення Сільський голова просить подати позовну заяву про відшкодування завданої шкоди самовільним захватом, використанням та поверненням земельних ділянок СФГ «ЧАС».

Однак чинним законодавством не передбачено захисту інтересів територіальної громади на підставі звернення сільського голови, якщо сільська рада має можливість самостійно звернутись до суду з відповідним позовом, а тому колегія суддів визнає безпідставним посилання прокурора на відповідне звернення.

А право відповідача, як постійного землекористувача (на земельну ділянку державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140), є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Таким чином, селянське (фермерське) господарство «Час» з 14.01.2002 до цього часу займає і використовує земельну ділянку державної власності площею 20,0002 га з кадастровим номером :02:002:0140 для ведення фермерського господарства на законних підставах.

За таких обставин у задоволенні позову прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру України в Черкаській області в частині стягнення з відповідача 38045,00 грн шкоди суд першої інстанції правомірно відмовив, а в частині стягнення решти шкоди в сумі 22496,00 грн, щодо якої Головне управління Держгеокадастру України в Черкаській області не є уповноваженим органом на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, позов правомірно залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

А позов заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про стягнення 60541,00 грн шкоди залишити без розгляду, оскільки прокурор не обґрунтував права на звернення від імені сільської ради.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, прокурором за допомогою належних та допустимих доказів не доведено наявності порушеного відповідачем права позивачів яке б могло бути захищене за позовом прокурора, з урахуванням обставин даної справ.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, суд першої інстанції правомірно відмовив в частині позову та залишив позов без розгляду в іншій частині.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до стаття 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною третьою статі 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, який набрав чинності з 15.07.2015, визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, як випливає із вказаних вище положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру» бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

У статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.

Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання згідно з статтею 55 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в її постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17.

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» випливає, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Так, статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Статтею 125 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року в редакції, чинній в 2002 році, було встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року в редакції, чинній в 2002 році, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема, охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

Стаття 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, зокрема, вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам;

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи прокурора, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення спору, оскільки не врахував, що Вікторівська сільська рада ще задовго до звернення прокурора з позовом самостійно виявила порушення, при цьому з відповідним позовом до суду не зверталась і вказані обставини кваліфікуються як бездіяльність сільської ради, оскільки звернення сільського голови не визначено нормами чинного законодавства як самостійна та достатня підстава для звернення до суду за захистом порушеного права територіальної громади прокурором, з огляду на наявність у сільської ради права самостійно звернутись з відповідним позовом, а спірні правовідносини не вимагали невідкладного звернення за захистом відповідного права.

Колегія суддів відхиляє і доводи прокурора, що оскільки до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області належить контроль за дотриманням законодавства щодо використання та охорони земель усіх форм власності, то належність земельної ділянки до земель комунальної власності не перешкоджає відповідному територіальному органу Держгеодкадастру, чи прокуратурі в інтересах Держгеокадастру, звернутись до суду з даним позовом, оскільки позов заявлено не для охорони земель, а виключно для отримання грошової компенсації за використання земель комунальної власності, тобто в інтересах сільської ради, а вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (що, зокрема входить до компетенції відповідного органу державної влади) прокурором заявлено не було.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1158/20 підлягає залишенню без змін.

Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1158/20 задоволенню не підлягають.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1158/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1158/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Черкаською обласною прокуратурою.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна