ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2021 р. Справа№ 910/9467/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Володимирський ринок»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021

у справі №910/9467/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства «Володимирський ринок»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Київградосервіс»

про стягнення 16 551,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «Володимирський ринок» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Київградосервіс» про стягнення 16 551,67 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем при виконанні Договору підряду №867/85-Р-19 від 17.04.2019 завищено вартість виконаних робіт на суму 16 551,67 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/9467/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт згідно Договору підряду №867/85-Р-19 від 17.04.2019 без зауважень та заперечень, а позивачем не надано належних доказів щодо допущених відповідачем недоліків виконаної роботи, відтак, кошти отримані відповідачем за належною правовою підставою.

Водночас, місцевий господарський суд зазначив, що сам по собі акт ревізії, на який посилається позивач, складений за наслідками проведення перевірки діяльності позивача, не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Цей документ є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. При цьому обставини, вказані в такому акті ревізії, в господарському судочинстві повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 28.08.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Комунальне підприємство «Володимирський ринок» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/9467/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що у грудні 2020 року Північним офісом Держаудитслужби було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Володимирський ринок» за період з 01.01.2016 по 01.11.2020, за результатами якої складено акт позапланової ревізії від 11.01.2021 за №10-30/7, яким встановлено, що при виконанні робіт за вказаним договором підрядником враховано кошторисний прибуток в розмірі 20,54 замість 6,8 та адміністративні витрати в розмірі 15,40 замість 1,23.

З огляду на вказане КП «Володимирський ринок» завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 16 551,67 грн, що підтверджується перерахунком кошторисного прибутку та адміністративних витрат згідно актів виконаних робіт (ф. КБ-2в) ТОВ «БК Київградосервіс» від 21.12.2020.

Суд першої інстанції, натомість, при прийнятті оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку стосовно недоведення позивачем факту спричинення відповідачем збитків в сумі 16 551,67 грн.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник відповідача 06.10.2021 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві ТОВ «БК Київградосервіс» наголосило на тому, що ним повністю та належним чином виконано прийняті на себе зобов`язання по виконанню будівельних робіт, обумовлених договором, в обсягах, зазначених в акті №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідці про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) за липень 2019 року, а позивачем, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт без будь-яких зауважень, та, відповідно, здійснено їх оплату. Акт перевірки (ревізії), на який посилається позивач, не може бути взятий судом до уваги, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідний для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Володимирський ринок» у справі №910/9467/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9467/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Комунального підприємства «Володимирський ринок» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/9467/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

13.09.2021 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно наказу голови Північного апеляційного господарського суду №542-В від 08.09.2021 головуючий суддя у справі Михальська Ю.Б. у період з 13.09.2021 по 17.09.2021 перебувала у щорічній основній відпустці.

Після виходу головуючого судді з відпустки, розглянувши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи №910/9467/21, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Володимирський ринок» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/9467/21, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі №910/9467/21 є вимоги про стягнення 16 551,67 грн, а отже вказана справа відноситься до малозначних в розумінні Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

Враховуючи наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

17.04.2019 між сторонами у справі укладено Договір №867/85-Р-19 (далі, Договір), за яким відповідач зобов`язався виконати ремонтні роботи з облаштування накриття над проходами між торгівельними рядами речового майданчика Володимирського ринку, а позивач - прийняти та оплатити їх вартість.

Відповідно до пункту 3.1. Договору загальна вартість робіт, що виконуються за цим договором, відповідно до узгодженої сторонами договірної ціни, складає 190 000,00 грн.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що днем прийняття робіт вважається день підписання сторонами акта приймання виконаних робіт.

Відповідач виконав підрядні роботи за Договором на суму 190 000,00 грн, що підтверджується підписаними представниками сторін без заперечень та зауважень актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за липень 2019 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2019 року.

Позивач оплатив виконані відповідачем підрядні роботи на суму 190 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №1053 від 25.04.2019, №1056 від 26.04.2019, №1781 від 10.07.2019, №1952 від 29.07.2019.

У грудні 2020 року Північним офісом Державної аудиторської служби України було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Володимирський ринок» за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2020 року.

За результатами позапланової ревізії Північним офісом Державної аудиторської служби України було складено акт та встановлено, що при виконанні робіт за договором №867/85-Р-19 від 17.04.2019 відповідачем враховано кошторисний прибуток в розмірі 20,54 замість 6,8 та адміністративні витрати в розмірі 15,40 замість 1,23.

За твердженням позивача спір у справі виник внаслідок порушення відповідачем будівельних норм та чинного порядку визначення вартості будівництва, оскільки останнім було неправомірно завищено вартість підрядних робіт за Договором №867/85-Р-19 від 17.04.2019, що призвело до спричинення збитків позивачу на загальну суму 16 551,67 грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що сторонами у Договорі було узгоджено вартість робіт, яка і була сплачена позивачем.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 852 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно частин 1-3 статті 858 Цивільного кодексу України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Обов`язок по відшкодуванню збитків настає для суб`єктів господарювання у разі порушення господарського зобов`язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (статті 224, 225 Господарського України, стаття 623 Цивільного кодексу України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

Для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду, як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди): за приписами частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як підтверджується матеріалами справи, сторонами у відповідності до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України та умов Договору був підписаний та скріплений печатками підприємств акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 09.07.2019 форми КБ-2в за липень 2019 року на суму 190 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що вказані вище роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт позивачем було прийнято без зауважень.

Поряд із цим, матеріали справи також містять і довідку форми КБ-3 від 09.07.2019 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2019 року на суму 190 000,00 грн.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частинами 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Вартість робіт у сумі 190 000,00 грн була погоджена за взаємною згодою сторін, була відображена у пункті 3.1. Договору та Додатку №1 до Договору «Договірна ціна».

Крім того, платіжними дорученнями №1053 від 25.04.2019, №1056 від 26.04.2019, №1781 від 10.07.2019, №1952 від 29.07.2019 підтверджується, що позивач свої зобов`язання щодо оплати вартості робіт за вказаним актом виконав у повному обсязі в розмірі 190 000,00 грн.

Також, у пункті 4.6. Договору сторони передбачили, що у разі виявлення недоліків сторони у строки, зазначені в пунктах 4.2. та 4.4. Договору, складають відповідний двосторонній акт, в якому вони фіксуються, а також порядок і терміни їх усунення.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача під час приймання позивачем виконаних підрядних робіт за актом форми КБ-2в про будь-які виявлені недоліки робіт.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять письмових претензій від замовника щодо виконаних робіт, повідомлень про відмову від виконання своїх зобов`язань, про відмову від підписання акту приймання виконаних робіт з обов`язковим наданням підряднику вмотивованої відмови, доказів складення двосторонніх актів з переліком необхідних доопрацювань, тому роботи на суму 190 000,00 грн вважаються виконаними та прийнятими у відповідності до умов Договору підряду №867/85-Р-19 від 17.04.2019.

Факт виконання укладеного між сторонами договору підряду, прийняття позивачем робіт за цим договором та проведення повного розрахунку за виконані роботи з відповідачем свідчать про відсутність порушення господарського зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, позивачем в установленому статтями 74, 76 Господарського процесуального кодексу України порядку не доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов`язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача, оскільки не доведено саме вини відповідача у їх понесенні позивачем, які і не доведено, що позивачем вчинялись дії на їх уникнення. Тобто, жодного із вищевказаних елементів позивачем суду належними та допустимими доказами не доведено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що перераховані (у спірній сумі) кошти не являються збитками, тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування збитків у розмірі, заявленому позивачем, що відповідає матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Враховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог місцевим господарським судом відмовлено правомірно.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі

Доводи скаржника про те, що акт позапланової ревізії Північного офісу Держаудитслужби є підставою для стягнення з відповідача збитків колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право, зокрема:

- проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється (п. 12);

- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі, Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, інспектування (ревізії).

Відповідно до підпункту 23 пункту 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Колегія суддів зазначає, що акт ревізії Держаудитслужби не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, господарські зобов`язання, визначені договором.

Акт ревізії складався з приводу наявності відповідних порушень підприємства позивача та містить лише думку органу, який його склав, він не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в акті висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто Акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Встановлені Державною аудиторською службою України факти щодо господарської діяльності третьої особи підлягають доказуванню позивачем та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, сам лише Акт ревізії Північного офісу Держаудитслужби не є підставою для стягнення з відповідача визначених у вказаному акті сум та не звільняє сторону від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція щодо оцінки актів ревізії у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №910/7984/16, від 16.10.2018 у справі №910/23357/17, від 26.12.2019 у справі №908/2711/18.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання скаржника у доводах апеляційного оскарження про те, що Акт ревізії та викладені у ньому порушення є підставою для стягнення з відповідача вказаної у ньому суми.

При цьому матеріали справи не містять доказів завищення відповідачем обсягів та вартості виконаних робіт.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/12793/17, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17, від 16.10.2018 у справі №910/23357/17, від 18.10.2018 у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 у справі №910/26948/15.

Крім того, акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Таким чином, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись і як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Комунального підприємства «Володимирський ринок» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Володимирський ринок» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/9467/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/9467/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Комунальне підприємство «Володимирський ринок».

Матеріали справи №910/9467/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Постанову підписано після виходу судді Тищенко А.І. з лікарняного та відпустки та судді Скрипки І.М. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко