ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 справа № 914/2689/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Чорної І.Б., розглянувши справу

за позовом: Червоноградської міської ради

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Сокальагроспецмонтаж»

про: стягнення 113 335,00 грн.,Представники

позивача: Данилів О.І.

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Червоноградської міської ради до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Сокальагроспецмонтаж» про стягнення 113 335,00 грн.

13.09.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 06.10.2021р.; явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

21.05.2021р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23260/21.

Кореспонденція, зокрема ухвала суду від 13.09.2021р., направлена на адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою про невручення «за закінченням терміну зберігання».

В судовому засіданні, яке відбулося 06.10.2021р. участь повноважних представників сторін не забезпечено, останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Протокольною ухвалою від 06.10.2021р. суд постановив розгляд справи відкласти на 27.10.2021р.

Ухвалами від 11.10.2021р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомляв про дату, час та місце проведення судового засідання, відкладеного на 27.10.2021р.

Судове засідання 27.10.2021р. не відбулося у зв`язку із відпусткою судді Король М.Р.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 02.11.2021р. у справі №914/2689/21 судове засідання призначено на 17.11.2021р. о 14.45 год.

Ухвалою від 02.11.2021р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомляв про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду спору по суті.

У судове засідання 17.11.2021р. позивач забезпечив участь повноважного представника, позовні вимоги підтримано.

У судове засідання 17.11.2021р. відповідач не забезпечив участь повноважного представника.

Відзиву від відповідача не надходило.

Про дату, час та місце проведення судових засідань у справі відповідач повідомлявся засобами поштового зв`язку на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі №922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі №914/6968/16.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Суть спору:

Спір між сторонами виник внаслідок фактичного користування земельною ділянкою відповідачем без належно оформлених договірних відносин.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж», маючи право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :06:001:0100, належним чином не оформило правовідносини щодо користування земельною ділянкою, обов`язку щодо реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку не виконало та від такого обов`язку ухилилося.

Предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем, як потерпілою особою, цього ж майна (грошових коштів).

Позиція відповідача:

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених вимог не заперечив, доказів на спростування викладених позивачем обставин, відзиву чи пояснень не подав.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

25.04.2017р. на вісімнадцятій сесії сьомого скликання Червоноградською міською радою прийнято рішення № 19 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічних документацій із землеустрою». Відповідно до п.4 даного рішення, затверджено Приватному акціонерному товариству «Сокальагроспецмонтаж» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 2,3430 га на вулиці Львівська,44 в м.Червоноград для обслуговування виробничої бази (кадастровий номер земельної ділянки - :06:001:0002) на шість земельних ділянок, зокрема, згідно якої надано Приватному акціонерному товариству «Сокальагроспецмонтаж» в оренду на 5 (п`ять) років земельну ділянку площею 0,8192 га для обслуговування виробничої бази (цеху металоконструкцій з адміністративно - побутовими приміщеннями), на вулиці Львівська,44 в місті Червоноград, встановивши річну орендну плату 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.4.1). Кадастровий номер земельної ділянки- :06:001:0100.

У комунальній власності Червоноградської територіальної громади перебуває земельна ділянка за кадастровим номером: :06:001:0100, що знаходиться за адресою: Львівська обл, м.Червоноград, вул.Львівська,44.

Рішенням Червоноградської міської ради №661 від 19.10.2017року вирішено внести зміни в пункт 7 рішення Червоноградської міської ради від 25.04.2017 року № 519, виклавши його в такій редакції: «Орендарям земельних ділянок згідно даного рішення укласти та забезпечити державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок та до 01.12.2017 року провести державну реєстрацію права комунальної власності Червоноградської міської ради та права оренди земельних ділянок у державного реєстратора речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Червоноградської міської ради.»

На підставі вищезазначеного рішення, 08 вересня 2017 року між Територіальною громадою Червоноградської міської ради, в особі першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Балка Дмитра Ігоровича та Приватним акціонерним товариством «Сокальагроспецмонтаж» в особі голови правління Слободяна Олексія Юрійовича підписано договір оренди земельної ділянки.

П.1 вищезазначеного договору, сторони погодили, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером - :06:001:0100 для обслуговування виробничої бази (цеху металоконструкцій з адміністративно - побутовим приміщенням), яка розташована в м.Червонограді на вул.Львівська,44.

Пунктом 3 договору оренди земельної ділянки встановлено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: цеху металоконструкцій з адміністративно-побутовим приміщенням.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж», , з 28.11.2016 року до 28.05.2020 року було власником будівлі цеху металоконструкцій з адміністративно-побутовими приміщеннями (незавершене будівництво готовністю 44%), загальною площею (кв.м): 2825.9, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, вул.Львівська,буд.44.

Позивач вказує, що Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж», маючи право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :06:001:0100, належним чином не оформило правовідносини щодо користування земельною ділянкою, обов`язку щодо реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку не виконало та від такого обов`язку ухилилося.

Згідно повідомлення Головного управління ДПС у Львівській області від 02.08.2021р. №8950/5/13-01-04-05-20, Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж» () за період 2017-2020 роки податкові декларації по платі за землю не подавало і відповідно не сплачувалася орендна плата з юридичних осіб.

При цьому, як зазначає позивач, Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж», будучи власником нерухомого майна, з часу підписання договору оренди земельної ділянки та відповідно користуючись земельною ділянкою під вказаним нерухомим майном, належним чином не оформило речові права щодо спірної земельної ділянки та за період з 08.09.2017 року по 28.05.2020 року не сплачувало орендну плату за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Червоноград, вул.Львівська,44, кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:0100, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2018 році становила 1076110,58 грн.

Відповідно до повідомлення Міськрайонного управління у Сокальському районі та місті Червонограді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09.07.2021р. №18-13-0.182-245/122-21, нормативна грошова оцінка земельних ділянок за 2019-2020 роки не індексувалася (Кф -1,0),тому нормативно - грошова оцінка земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Червоноград, вул.Львівська, 44, кадастровий номер 0:06:001:0100, станом на 2019-2020 роки становить 1076110,58 грн.

У зв`язку із зазначеним, розмір безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки кадастровий номер: :06:001:0100 із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташованої на території Червоноградської міської ради, становить за наданим розрахунком позивача 113 335 грн.

Дані обставини матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача, як підставні та обгрунтовані, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Ч.3 ст.13 Конституцій- України визначено: власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу (надалі- ЗК України), передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл. селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності: б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом статей 122, 124 ЗК України сільські, селищні, міські ради, передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі- продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. (ч.1 ст. 210 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Для визначення початку перебігу дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19) зазначає, що обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

Відтак, відповідач, володіючи правом власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :06:001:0100, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою, обов`язку щодо реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку за період з 08.09.2017р. по 28.05.2020 р. не виконав, що відповідно вказує на те, що від такого обов`язку ухилився.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п. «е» ч. 1 ст. 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Ч. 1 ст. 93 ЗК встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи ч.2 ст. 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відповідач був власником нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці, проте не оформив право користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, не здійснив державної реєстрації такого права. Таким чином, відповідач користувався земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж», як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду від 08.01.2019р. у справі № 916/2927/17, від 29.01.2019р. у справі № 922/536/18 та у справі №922/595/18.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених ст.ст. 1212-1214 ЦК України та правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст.1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Таким чином, приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж» зберігало кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, тим самим збільшувало вартість власного майна, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, а Червоноградська міська рада Львівської області втрачала належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Статтею 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України).

Відповідно до п.4.1 рішення Червоноградської міської ради від 25.04.2017р. №519, відповідачу передана земельна ділянка в оренду із встановленням річної орендної плати 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, відповідно до п.289.1 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ч.2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель»).

У зв`язку із зазначеним, розмір безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки кадастровий номер: :06:001:0100 із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташованої на території Червоноградської міської ради становить за наданим розрахунком позивача 113 335 грн.

За покликанням позивача, внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, територіальна громада в особі Червоноградської міської ради Львівської області не отримала дохід у вищезазначеному розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Червоноградської міської ради Львівської області, як Позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Беручи до уваги, що відповідач користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України Приватне акціонерне товариство «Сокальагроспецмонтаж» зобов`язане повернути позивачу кошти, які воно зберегло у вигляді несплаченої орендної плати.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №1137 від 02.09.2021р. на суму 2 270,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сокальагроспецмонтаж» (місцезнаходження: Україна, 80040, Львівська обл., Сокальський р-н, селище міського типу Жвирка, ВУЛИЦЯ 1-ГО ТРАВНЯ, будинок 7; ідентифікаційний код 00911859) на користь Червоноградської міської ради (місцезнаходження: Україна, 80100, Львівська обл., Червоноградський р-н, місто Червоноград, пр.Шевченка Т., будинок 19; ідентифікаційний код 26269722) безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:0100 ) у сумі 113 335 грн. та 2 270,00 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021 р.

Суддя Король М.Р.