ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 915/349/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м.Миколаїв не з`явився;

від Миколаївської міської ради, м. Миколаїв не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року, м. Миколаїв, суддя Давченко Т.М., повний текст рішення складено та підписано 16.09.2021 року

у справі № 915/349/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв

до відповідача Миколаївської міської ради, м. Миколаїв

про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У березні 2021 року Фізична особа-підприємець Баник Михайло Петрович, м.Миколаїв звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, в якій просив суд визнати додаткову угоду до договору оренди про поновлення договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді від 20.10.2005 року за №3603, зі змінами до договору про зміни від 19.10.2010 року №389-10 та від 13.11.2012 року №309-12, укладеною в редакції зазначеній в прохальній частині позовної заяви; відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в оренді у позивача на підставі договору від 11.10.2005 року, укладеному між ним та відповідачем, перебуває земельна ділянка площею 48 кв.м. для обслуговування торгівельного павільйону, розташованого у м. Миколаєва по Одеському шосе, у районі житлового будинку №86, між вулицями Суворова та Туристів.

Як зазначив позивач, в подальшому, 04.10.2010 року та 13.11.2012 року, до вказаного вище договору оренди між ним та Миколаївською міською радою було укладено договори про зміни, у відповідності до яких строк цього договору оренди було продовжено.

Як вказав Фізична особа-підприємець Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв 01.01.2016 року термін дії договору оренди землі від 20.10.2005 року зі змінами до нього сплив, у зв`язку із чим позивач з відповідною заявою про поновлення такого договору, звернувся до відповідача не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку дії договору.

З огляду на неотримання позивачем від Миколаївської міської ради, м. Миколаїв жодної відповіді на вказане вище звернення, останній вдруге 16.05.2017 року та втретє 30.11.2018 року звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди землі, при цьому, як вказав заявник, ним, саме 30.11.2018 року разом із заявою також було подано проєкт додаткової угоди до договору оренди землі від 20.10.2005 року №3603 зі змінами та доповненнями.

Оскільки Миколаївська міська рада, м. Миколаїв жодним чином не відреагувала на звернення позивача, останній вважав це мовчазною згодою та звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Ради про визнання додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди землі на новий строк укладеною.

При цьому, як зазначив позивач після спливу строку договору оренди землі останній продовжує користуватись земельною ділянкою та заборгованості за користування земельною ділянкою не має, з огляду на що позивач вважає, що має право на поновлення договору оренди землі на підставі ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі №915/349/21 (суддя Давченко Т.М.) у позовних вимогах Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, що позивач у повному обсязі дотримався передбаченого законодавством алгоритму дій орендаря з метою поновлення договору оренди землі, що свідчить про втрату ним переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) в порядку ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки останнім не подано доказів того, що до звернення від 24.06.2015 року ним було додано проект додаткової угоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фізична особа-підприємець Баник Михайло Петрович, м. Миколаїв з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі № 915/349/21 скасувати та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги до Миколаївської міської ради, м.Миколаїв задовольнити у повному обсязі; визнати додаткову угоду, надану позивачем в редакції позовної заяви та апеляційної скарги до договору оренди від 20.10.2005 року №3603 зі змінами та доповненнями, укладеною; а також вирішити питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник, посилаючись на обставини, викладені останнім у позовній заяві, зазначив, що необґрунтованість та незаконність оскаржуваного рішення полягає у тому, що при прийнятті суддею рішення, останнім не було враховано у повній мірі висновок Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі № 313/350/16 та тлумачення ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» на який суддя посилалася, як на підставу у своєму рішенні.

Також, позивач звертає увагу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду на ту обставину, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховане довготривале зволікання орендодавця та відсутність відповіді на останнє звернення орендаря та додаткову угоду, що спонукало Фізичну особу - підприємця Баник М.П., м. Миколаїв до звернення до Господарського суду Миколаївської області з позовом про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною, що було предметом позову в суді першої інстанції, а не відсутність додаткових угод при перших двох зверненнях позивача, про що суддя зазначила в своєму рішенні, при цьому, інші звернення орендаря до орендодавця є тільки доказами своєчасного повідомлення та належного виконання умов договору за сторони позивача, але не є предметом позову в рамках розгляду даної справи.

Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі № 313/350/16, скаржник наголошує, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч. 2 ст. 33 Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

На думку апелянта, враховуючи, що Миколаївською міською радою, м. Миколаїв йому не запропоновано інших умов оренди земельної ділянки, орендованої позивачем за спірним договором, в порушення вищевказаного законодавства України відповідачем не прийнято рішення за відповідною заявою підприємця Баник М.П. протягом місяця після закінчення строку дії спірного договору оренди та те, що на теперішній час позивач продовжує користуватися земельною ділянкою за її цільовим призначенням, останній вважає, що на підставі зазначених ним обставин можливо визнати спірний договір поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені спірним договором оренди, а відтак, визнати додаткову угоду до такого договору оренди укладеною.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 915/349/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року, справу призначено до судового розгляду.

01.11.2021 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Миколаївської міської ради, м. Миколаїв надійшов відзив (вх. №3807/21/Д1), у якому відповідач просив суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв відмовити у повному обсязі, рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі № 915/349/21 залишити без змін.

Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві Миколаївська міська рада, м. Миколаїв наголошує на тому, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року по справі №915/349/21 є законним та обґрунтованим, а апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх безпідставність.

А саме, відповідач, посилаючись на обставини укладення та поновлення спірного договору оренди землі, наголошує, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов' язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.

Однак, як зазначила Миколаївська міська рада, м. Миколаїв, позивач не надав проєкт додаткової угоди до договору оренди землі, що підтверджується наданим описом документів, що додаються до заяви від 24.06.2015 року №007616, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31.08.2021 року по справі №903/1030/19), Миколаївська міська рада, м. Миколаїв зазначила, що відповідно до частин 1-5 і ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, не розмежовуються, при цьому, для поновлення договору оренди землі в порядку, передбаченому ч. 6 цієї статті є необхідним надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі разом з проєктом додаткової угоди.

Отже, як вказує відповідач, позивачем не дотримано вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: не надано проєкт додаткової угоди, тому підстави для поновлення дії договору оренду землі відсутні, з огляду на що, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та виніс рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання представники учасників справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про надіслання ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду електронними засобами зв`язку.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі № 915/349/21 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2020 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :10:016:0009, загальною площею 0,0048 га належить до комунальної власності з цільовим призначенням для обслуговування торгового павільйону, яка розташована по Одеському шосе, у районі житлового будинку № 86, між вулицями Суворова та пров. Туристів у м. Миколаєві.

11.10.2005 року між Миколаївською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем Баник Михайлом Петровичем (орендар) укладено договір оренди землі № 3603, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 20.10.2005 року за № 86.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди Миколаївська міська рада на підставі рішень від 11.07.2005 року № 34/31 та від 15.09.2005 року за №36/33 передає, а ПП Баник Михайло Петрович приймає в оренду земельну ділянку для встановлення та подальшого обслуговування торговельного павільйону по Одеському шосе, у районі житлового будинку № 86, між вулицями Суворова та пров. Туристів /Центральний район.

Згідно з п. 2.1, 2.2, 2.3 договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 48 кв.м.,без права передачі її в суборенду. На земельній ділянці знаходиться торговельний павільйон, що належить ПП Баник М.П. Земельна ділянка передається в оренду без будівель, споруд та інших об`єктів.

Договір діє протягом 5-ти років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 3.1 договору).

За умовами п. 3.1 договору оренди договір діє протягом 5 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.п. г п. 9.3 договору оренди, після закінчення строку, на який було укладено цей договір при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов цього договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору оренди за тим самим цільовим використанням земельної ділянки, за яким вона надавалася.

Підпунктом и п. 9.4 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку договору оренди, звернутися до міської ради з клопотанням про продовження строку оренди або з повідомленням про намір її подальшого використання, при цьому, орендна плата за землю вноситься по день фактичного використання земельної ділянки або до укладення нового договору оренди землі.

Згідно з п. 12.1 договору оренди всі зміни та/або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін у вигляді додаткового правочину, що буде невід`ємною частиною цього договору. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору є його рішення, прийняте в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 12.2 договору оренди дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 12.6 договору оренди сторони погодили порядок поновлення договору: після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі, орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію; у разі поновлення договору його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Згідно з п. 14.1 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

20.10.2005 року між сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки на виконання умов вказаного вище договору оренди.

Крім того, до вказаного вище договору оренди, сторонами вносилися зміни шляхом укладення відповідних додаткових угод (договорів про зміни).

Так, між позивачем та відповідачем укладено договір від 04.10.2010 року № 389-10 про зміни до договору оренди, зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстру земель вчинено запис від 19.10.2010 року № 35, а також зареєстрований в книзі записів договорів оренди землі 19.10.2010 року за № 389-10, у відповідності до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 25.06.2010 року № 47/44 продовжила підприємцю Банику Михайлу Петровичу, м. Миколаїв оренду земельної ділянки для обслуговування торговельного павільйону по Одеському шосе, у районі житлового будинку № 86, між вулицями Суворова та пров. Туристів, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Центральний район/, у зв?язку із чим, у договір оренди внесені зміни (п. 1.1 договору про зміни).

А саме, пункт 3.1 договору оренди викладено у такій редакції: Договір діє до 01.01.2013 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Підставою для поновлення договору буде відповідне рішення орендодавця.

За умовами п. 6 договору про зміни №389-10 він набуває чинності з моменту його державної реєстрації.

Разом з тим, сторонами укладено договір про зміни № 309-12, зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстру земель вчинено запис від 13.11.2012 року № 01422, у відповідності до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 21.08.2012 року № 19/40 продовжила підприємцю Банику Михайлу Петровичу, м. Миколаїв оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного торговельного павільйону по Одеському шосе, у районі житлового будинку № 86, між вулицями Суворова та пров. Туристів, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Центральний район/, у зв?язку з чим у договір оренди внесені зміни (п. 1.1 договору про зміни).

Так, з урахуванням змін, пункт 3.1 договору оренди 2005 року викладено у такій редакції: Термін оренди продовжений та 3 (три) роки до 01.01.16 року. Орендар, який належно виконував обов?язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на подовження строку дії договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору письмово звернутися до орендодавця з клопотанням про подовження строку оренди. Підставою для подовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця.

З метою продовження строку договору оренди від 11.10.2005 року, укладеного між Миколаївською міською радою та приватним підприємцем Баник Михайлом Петровичем укладено договір оренди землі № 3603, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 20.10.2005 року за № 86, позивач, 24.06.2015 року через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради звернувся до відповідача з заявою, зареєстрованою відповідачем за № 007616, про поновлення договору оренди землі; до заяви, згідно зазначених в описі дозвільної справи додатків, додано такі документи: 1. Копія статуту/паспорту. 2. Копія раніше укладеного договору оренди земельної ділянки. 3. Копія витягу з рішення міської ради. 4. Копія технічного паспорту. 5. Копія право власності. 6. Проект (паспорт опорядження фасаду, фото 10*15, топоплан М1*500). 7. Висновок (+довідка) проектної організації щодо необхідних термінів завершення будівництва з нормативним обґрунтуванням і зазначенням відсотка вже виконаних будівельних робіт. 8. Витяг з державного земельного кадастру.

Не отримавши відповіді та відповідного реагування Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, позивач вдруге звернувся до відповідача із заявою від 16.05.2017 року, зареєстрованою Центром надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за № 000355; до указаної заяви, згідно зазначених в описі дозвільної справи додатків, додано такі документи: 1. Копія статуту/паспорту. 2. Копія раніше укладеного договору оренди земельної ділянки. 3. Копія витягу з рішення міської ради. 4. Копія технічного паспорту. 5. Копія право власності. 6. Проект (паспорт опорядження фасаду, фото 10*15, топоплан М1*500). 7. Висновок (+довідка) проектної організації щодо необхідних термінів завершення будівництва з нормативним обґрунтуванням і зазначенням відсотка вже виконаних будівельних робіт. 8. Витяг з державного земельного кадастру.

30.11.2018 року позивачем втретє було подано звернення про надання рішення міської ради про подовження договору оренди, зареєстроване за № 000744 до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, м. Миколаїв. До указаного звернення, згідно зазначених в описі дозвільної справи додатків, додано такі документи: 1. Копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. 2. Копія раніше укладеного договору оренди земельної ділянки. 3. Копія договорів про зміни до договору оренди земельної ділянки. 4. Копія витягів з рішень міської ради. 5. Копія витягу з державного земельного кадастру. 6. Топоплан 1*500. 7. Лист-повідомлення. 8. проект додаткової угоди, 2 примірники.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні: витяг з протоколу № 154 засідання постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 31.08.2015 року, відповідно до якого комісією вирішено продовжити підприємцю Банику М.П. на 3 роки оренду земельної ділянки площею 48 кв.м (кадастровий номер :10:016:0009), наданої рішенням міської ради від 21.08.2012 року № 19/40; витяг з протоколу № 98 засідання постійної комісії міської ради з питань архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 03.12.2018 року, згідно якого комісією вирішено продовжити підприємцю Банику М.П. на 3 роки з дати прийняття рішення міської ради оренду земельної ділянки площею 48 кв.м (кадастровий номер :10:016:0009), наданої рішенням міської ради від 21.08.2012 року № 19/40; листи Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 30.05.2017 року № 17-2378 та від 07.12.2018 року № 17-5300, згідно яких управління інформувало Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про те, що вважає за можливе поновити термін дії правових документів на орендовану позивачем земельну ділянку; лист Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 11.06.2020 року № 18535/12.01-24/20-2, згідно кого департамент повідомив Управління земельних ресурсів про те, що не погоджує поновлення договору оренди з підприємцем Баником М. П.; акт від 30.09.2020 року № 13 обстеження земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщення об?єктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва, згідно якого комісією проведено виїзне обстеження об?єктів торгівлі та сфери послуг та розглянуті документи на право користування земельними ділянками, а також 30.09.2020 року завершено уточнення інформації щодо документів на право розміщення тимчасових та пересувних тимчасових споруд на території Центрального району м. Миколаєва.

Із змісту даного акту вбачається, що комісією досліджено, зокрема, торговельний об?єкт позивача, розташований на орендованій земельній ділянці, та розглянуто питання щодо продовження дії договору оренди.

Будь-яких належних та допустимих доказів щодо направлення відповідачем на адресу позивача вказаних вище документів, матеріали справи не містять, як і не містять доказів щодо направлення позивачем на адресу відповідача примірнику додаткової угоди до договору оренди землі від 11.10.2005 року № 3603, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 20.10.2005 року за № 86 до 30.11.2018 року.

Доказів розгляду заяв позивача відповідачем, як і доказів повернення земельної ділянки орендодавцю за актом приймання-передачі матеріали справи не містять.

Предметом спору у даному випадку є встановлення наявності або відсутності підстав для визнання додаткової угоди до договору оренди №3603, зі змінами та доповненнями, укладеною в редакції зазначеній в прохальній частині позовної заяви.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України унормовано, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 80 Земельного Кодексу України, суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до вимог ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

У відповідності до ст. 8 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 3 ст. 792 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 1 та 9 ст. 93 Земельного кодексу України).

Поняття договору оренди землі визначено ст. 13 Закону України "Про оренду землі", за приписами якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Предметом даного спору є вимога про визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, в редакції, запропонованій позивачем, на підставі ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Порядок поновлення договору оренди земельної ділянки на момент виникнення спірних правовідносин визначався ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка мала назву «Поновлення договору оренди землі».

Так, згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33 цього Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 зазначеного Закону).

При цьому ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 8, 9 ст. 33 вказаного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що ст. 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець на той час ототожнював поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої ч. 1-5, так і для підстави, передбаченої ч. 6 цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч. 2 ст. 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди.

Мета такого повідомлення - запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк).

Необхідно також наголосити, що таке звернення повинно бути вчинене у строк встановлений самим договором оренди, проте не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди.

Така конструкція цієї статті передбачає, що у випадку відсутності домовленості між сторонами договору щодо такого строку та незакріплення останнього в договорі, цей строк визначено нормативно - не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Таким чином, перевагу має договірний строк, визначений та встановлений сторонами в договорі оренди землі, оскільки відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Аналогічна правова позиція викладене в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 915/1003/20.

Орендодавець, розглянувши у місячний строк таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення такого договору шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або надсиланню листа-повідомлення про наявність заперечень щодо такого поновлення договору має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проєкт додаткової угоди.

Факт порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таку правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц.

Вказану позицію підтримала також і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19.

Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у ч. 2 цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар (п. 34 постанови).

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі разом із проєктом додаткової угоди, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі (п. 35 постанови).

У постанові Великої Палата Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19 також було роз`яснено, що ч. 5 та ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлювали загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

- за загальним правилом, викладеним у ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду;

- спеціальне правило, викладене у ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (ст. 125 Земельного кодексу України).

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:

1. Орендар належно виконує його обов`язки за договором;

2. Орендар повідомив орендодавця в установлені законом строки (у строк, встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі) про намір поновити договірні відносини на новий строк;

3. До листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі;

Так, як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою - підприємцем Баником Михайлом Петровичем, м. Миколаїв (орендарем) та Миколаївською міською радою, м. Миколаїв (орендодавцем) укладено договір оренди землі від 11.10.2005 року № 3603, зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстру земель вчинено запис від 20.10.2005 року № 86, а також зареєстрований в книзі записів договорів оренди землі 20.10.2005 року за № 3603, за умовами п. 3.1 якого договір діє протягом 5-ти років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У подальшому, між позивачем та відповідачем укладено договір від 04.10.2010 року № 389-10 про зміни до договору оренди, зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстру земель вчинено запис від 19.10.2010 року № 35, а також зареєстрований в книзі записів договорів оренди землі 19.10.2010 року за № 389-10, у відповідності до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 25.06.2010 року № 47/44 продовжила підприємцю Банику Михайлу Петровичу, м. Миколаїв оренду земельної ділянки для обслуговування торговельного павільйону по Одеському шосе, у районі житлового будинку № 86, між вулицями Суворова та пров. Туристів, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Центральний район/, у зв?язку із чим, у договір оренди внесені зміни (п. 1.1 договору про зміни).

А саме, пункт 3.1 договору оренди викладено у такій редакції: Договір діє до 01.01.2013 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Підставою для поновлення договору буде відповідне рішення орендодавця.

За умовами п. 6 договору про зміни №389-10 він набуває чинності з моменту його державної реєстрації.

Разом з тим, сторонами укладено договір про зміни № 309-12, зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстру земель вчинено запис від 13.11.2012 року № 01422, у відповідності до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 21.08.2012 року № 19/40 продовжила підприємцю Банику Михайлу Петровичу, м. Миколаїв оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного торговельного павільйону по Одеському шосе, у районі житлового будинку № 86, між вулицями Суворова та пров. Туристів, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Центральний район/, у зв?язку з чим у договір оренди внесені зміни (п. 1.1 договору про зміни).

Так, з урахуванням змін, пункт 3.1 договору оренди 2005 року викладено у такій редакції: Термін оренди продовжений та 3 (три) роки до 01.01.16 року. Орендар, який належно виконував обов?язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на подовження строку дії договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору письмово звернутися до орендодавця з клопотанням про подовження строку оренди. Підставою для подовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця.

З вказаних приписів договору вбачається, що орендар мав переважне право на поновлення Договору на новий строк у разі звернення до орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору з письмовим повідомленням про намір продовжити його дію.

При цьому, за вимогами ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», до письмового повідомлення орендаря, останнім орендодавцю повинна також надаватися і додаткова угода до договору оренди землі про поновлення його строку.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що позивач із відповідним письмовим повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі звертався тричі, а саме: 24.06.2015 року через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради останній звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою відповідачем за № 007616, про поновлення договору оренди землі; до заяви, згідно зазначених в описі дозвільної справи додатків, додано такі документи: 1. Копія статуту/паспорту. 2. Копія раніше укладеного договору оренди земельної ділянки. 3. Копія витягу з рішення міської ради. 4. Копія технічного паспорту. 5. Копія право власності. 6. Проект (паспорт опорядження фасаду, фото 10*15, топоплан М1*500). 7. Висновок (+довідка) проектної організації щодо необхідних термінів завершення будівництва з нормативним обґрунтуванням і зазначенням відсотка вже виконаних будівельних робіт. 8. Витяг з державного земельного кадастру.

Тобто, звернувшись до відповідача з повідомленням про намір поновити термін укладеного між сторонами договору оренди землі в строк, передбачений п. 3.1. договору про зміни №309-12 до договору оренди землі, позивач не надав останньому примірник додаткової угоди до спірного договору оренди, яку Миколаївська міська рада, м. Миколаїв мала б або погодити, або відмовити у її затвердженні, що підтверджується наявною у матеріалах копією заяви до Центру надання адміністративних послуг.

Вдруге позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.05.2017 року, зареєстрованою Центром надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за № 000355. При цьому, до указаної заяви, згідно зазначених в описі дозвільної справи додатків, додано такі документи: 1. Копія статуту/паспорту. 2. Копія раніше укладеного договору оренди земельної ділянки. 3. Копія витягу з рішення міської ради. 4. Копія технічного паспорту. 5. Копія право власності. 6. Проект (паспорт опорядження фасаду, фото 10*15, топоплан М1*500). 7. Висновок (+довідка) проектної організації щодо необхідних термінів завершення будівництва з нормативним обґрунтуванням і зазначенням відсотка вже виконаних будівельних робіт. 8. Витяг з державного земельного кадастру. Тобто, звернувшись до відповідача у цьому випадку вже поза межами договору оренди землі, позивач знову не надав примірника додаткової угоди, що також не заперечується самим скаржником.

І лише 30.11.2018 року під час подання позивачем третього за рахунком звернення про надання рішення міської ради про подовження договору оренди, зареєстроване за № 000744 до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, м. Миколаїв. Поміж раніше поданих документів: копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копії раніше укладеного договору оренди земельної ділянки, копії договорів про зміни до договору оренди земельної ділянки, копії витягів з рішень міської ради, копії витягу з державного земельного кадастру, топоплану 1*500, листа-повідомлення, позивачем було подано проект додаткової угоди у кількості двох примірників.

Тобто, як встановлено Південно-західним апеляційним господарським судом, у місячний строк після отримання відповідачем повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі від 24.06.2015 року, останній не міг погодити додаткову угоду до договору оренди землі з огляду на її відсутність, як того вимагають положення ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивачем не було дотримано відповідного алгоритму дій орендаря, який має на меті поновлення договору оренди землі, що свідчить про втрату ним переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) у зв`язку із ненаданням орендодавцю у встановлений договором оренди землі строк проєкту додаткової угоди про поновлення його на новий строк.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає про правомірність висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову та поновлення спірного договору землі в редакції додаткової угоди на підставі ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у зв`язку з тим, що позивачем не дотримано передбаченої чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством процедури, зокрема, щодо повідомлення відповідача про продовження строку дії вказаного договору з обов`язковим наданням останньому проєкту додаткової угоди до нього, незважаючи на те, що Фізична особа підприємець Баник Михайло Петрович, м. Миколаїв навіть поза межами спірного договору продовжує користуватись спірною земельною ділянкою та сплачує за її користування відповідні платежі до місцевого бюджету.

Вказане вище також кореспондується з вимогою спірного договору, оскільки пп. «и» п. 9.4 договору оренди від 2005 року сторони погодили, що орендна плата за землю вноситься по день фактичного використання земельної ділянки або до укладення нового договору оренди землі, а отже, у даному випадку, користування позивачем земельною ділянкою протягом тривалого часу та сплата орендної плати не звільняє останнього від дотримання як умов спірного договору оренди, так і вимог спеціального закону під час реалізації ним переважного права орендаря перед іншими особами (ч. 1- 5 цієї норми Закону).

Наведеним спростовуються доводи позивача, викладені ним в апеляційній скарзі щодо неврахування Господарським судом Миколаївської області у повній мірі, як зазначив скаржник, висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 22.09.2020 року по справі № 313/350/19 та тлумачення ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки, як вбачається з тексту апеляційної скарги (абз. 6 ст. 4), позивач не заперечує, що для реалізації його переважного права перед іншими особами на продовження орендних відносин необхідною умовою є не лише належне повідомлення орендодавця про такий намір їх продовжувати, а й надіслання останньому проєкту додаткової угоди.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги твердження скаржника, що місцевим господарським судом по суті невірно встановлений предмет позову, при цьому, як зазначив позивач, на його думку предметом позову є визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною від 30.11.2018 року, а не відсутність додаткових угод при перших двох зверненнях позивача, оскільки, у даному випадку, саме звернення орендаря з відповідним повідомленням та з проектом додаткової угоди про поновлення строку договору в межах діючого договору оренди землі до відповідача має суттєве значення для такого поновлення, з підстав, обґрунтованих колегією суддів вище за текстом постанови.

Натомість, на підтвердження своєї позиції щодо дотримання необхідного алгоритму, визначеного спеціальним законом у сфері оренди землі в частині поновлення договору оренди земельної ділянки комунальної власності, скаржником ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, належних доказів про направлення у визначені договором строки проєкту додаткової угоди, надано не було.

При цьому, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що скаржник не був позбавлений права звернутися до господарського суду також і з вимогою про зобов`язання Миколаївської міської ради, м. Миколаїв розглянути подані ним заяви.

Відтак, зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, по суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, у справі, яка переглядається та не є підставами для скасування правомірного по суті оскаржуваного рішення.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли своїх підтверджень під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з належним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а відтак підстав для його скасування не вбачається.

За таких обставин Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі №915/349/21 не потребує задоволення, а вказане рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баник Михайла Петровича, м.Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі №915/349/21 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2021 року у справі №915/349/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош