ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про поновлення процесуальних строків

26.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7901/21

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про поновлення строку на надання відповіді на відзив у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Київстар» м. Київ

про стягнення неустойки в розмірі 60716грн.20коп. та пені в розмірі 1855грн.46коп. ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях м. Дніпро звернулось до Приватного акціонерного товариства «Київстар» м. Київ з позовом про стягнення неустойки в розмірі 60716грн.20коп. та пені в розмірі 1855грн.46коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язання зі своєчасної сплати орендної плати та повернення орендованого майна відповідно до договору №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 (з урахуванням додаткових угод від 10.04.2017, від 23.10.2019).

Позивач вказує, що у зв`язку з несвоєчасним поверненням майна з оренди (акт приймання-передачі з оренди від 11.01.2021) утворилась заборгованість з неустойки в період з 15.11.2020 (за 23 дні) по 15.02.2021 (за 11 днів) у розмірі 60716грн.20коп.

Також позивач вказує про несвоєчасну сплату орендної плати за договором оренди, внаслідок чого нарахована пеня в розмірі 1855грн.46коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 позов залишений без руху та наданий час для усунення недоліків (10днів з моменту отримання ухвали суду).

На адресу суду 11.10.2021 надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 60716грн.20коп. та пеню в розмірі 3817грн.25коп.

Згідно з поясненнями позивача для розрахунку неустойки в розмірі 60716грн.20коп., нарахованої за період з 15.11.2020 по 15.02.2021, використовувалась сума 100% орендної плати.

Позивач також заявив до стягнення пеню в розмірі 3817грн.25коп., нараховану за загальний період з 16.12.2016 по 08.10.2020 за порушення строків сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 прийнято до розгляду позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог; відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи за наявними матеріалами; роз`яснено відповідачу про наявність права надати відзив протягом 15днів з моменту отримання ухвали суду.

Згідно рекомендованого повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідач отримав ухвалу суду 25.10.2021. Таким чином відповідач мав право надати відзив до суду в строк до 09.11.2021 включно.

Відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

На адресу суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Київстар» від 09.11.2021 про незгоду із заявленими вимогами, продовження строку надання доказів та застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Відповідач підписав відзив цифровим підписом та направив на електронну адресу суду 09.11.2021 о 21:30, тобто в межах визначеного судом строку з огляду на положення статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач вказує, що не отримував за 30 днів до 09.10.2020 повідомлення позивача про намір припинити договір оренди №12/02-5397-ОД від 09.12.2013. Також відповідач не отримував за три місяця до закінчення строку договору повідомлення уповноваженого органу управління майном про намір використовувати майно для власних потреб.

Відповідач стверджує, що на виконання пункту 5.17 договору оренди №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 звертався до орендодавця з листом №16799/07 від 06.08.2020 про продовження строку дії договору.

Відповідач вказує про страхування орендованого майна та посилається на сертифікат №2614 від 27.11.2019 до договору добровільного страхування майна №3-00/329661 від 29.12.2017, сертифікат №4 від 01.01.2020 до договору добровільного страхування загальної цивільно-правової відповідальності та відповідальності товаровиробника (продавця) №001416/3301/3200003, сертифікат №7 від 01.01.2021 до договору добровільного страхування загальної цивільно-правової відповідальності.

Відповідач повідомляє, що з метою продовження договірних відносин надав позивачу звіт з оцінки орендованого майна від 02.11.2020 та рецензію на звіт з оцінки майна.

Відповідач зазначає про незгоду з твердженням позивача щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати та звертає увагу, що у наданому позивачем до суду розрахунку заборгованості з орендної плати до державного бюджету за договором оренди №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 сума нарахованої орендної плати становить 386644грн.31коп., а сплаченої 388267грн.60коп.

У відзиві вказано про сплату з 09.10.2020 по 15.02.2021 на користь орендодавця та балансоутримувача орендної плати в розмірі 27509грн.16коп. та 19649грн.41коп. відповідно.

Відповідач вважає, що позивачем не був дотриманий порядок припинення договору (передбачений статтею 764 Цивільного кодексу України) шляхом належного повідомлення орендаря про намір завершення договору та відмову у продовженні договору оренди. Відсутність доказів повідомлення відповідача про припинення договору свідчить, що строк договору був автоматично продовжений. Тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення неустойки, нарахованої на підставі статті 785 Цивільного кодексу України.

Також відповідач вказує про помилковий розрахунок неустойки, оскільки за період жовтень 2020року лютий 2021 року відповідач сплачував орендну плату. Позивач не врахував це при розрахунку заявленої до стягнення суми неустойки.

Одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим.

На думку відповідача, у позивача відсутнє право на отримання суми орендних платежів в розмірі 100% за період з 09.10.2020 по 15.02.2021. Адже пунктом 3.6 договору №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 визначено, що позивач має право на отримання орендної плати у розмірі 70%.

Відповідач звертає увагу на розрахунок пені за порушення строків сплати орендної плати та вважає вимоги необґрунтованими з огляду на наявність переплати в розмірі 1623грн.29коп.

Також відповідач вказує про звернення до суду з вимогами про стягнення пені за межами строків позовної давності і просить застосувати наслідки пропуску позовної давності.

У відзиві також викладено клопотання про продовження Приватному акціонерному товариству «Київстар» строку на подання доказів у справі №904/7901/21.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2021 задоволено клопотання відповідача та наданий додатковий строк на подання доказів до 15.11.2021.

На адресу суду 23.11.2021 надійшла відповідь позивача на відзив, в якій вказано про незгоду із доводами відповідача.

Позивач зазначає, що не заперечує факт отримання листа відповідача №16799/07 від 06.08.2020 щодо наміру продовжити договір оренди, але наполягає на тому, що до заяви не додавались документи передбачені пунктом 5.17 договору №12/02-5397-ОД від 09.12.2013. Позивач вказує, що відповідач не надав до матеріалів справи доказів щодо відправлення або отримання позивачем.

Позивач повідомляє, що 27.12.2019 набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 03.10.2019. З урахуванням положень додаткової угоди від 17.03.2016 строк дії договору №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 закінчився 08.10.2020, тобто після дати, до якої Законом України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 03.10.2019 надавалась можливість продовжити договір оренди в порядку, передбаченому законодавством, що діяло раніше. Тому продовження договору повинно здійснюватися у відповідності до порядку, визначеному цим законом.

Позивач посилається на положення частин 3, 9 статті 18 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 03.10.2019 та вказує, що цей закон не передбачає автоматичної пролонгації договорів оренди державного та комунального майна, а встановлює певний порядок здійснення волевиявлення зі сторони орендаря і орендодавця.

Позивач вказує про подання заяви про продовження строку дії договору оренди №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 з пропущенням трьохмісячного строку, передбаченого частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 03.10.2019.

Позивач також зазначає, що пунктом 10.4 договору оренди №12/02-5397-ОД від 09.12.2013 передбачено оформлення продовження дії договору у вигляді додаткової угоди, яка між сторонами не укладалась. Листом №11-02-06387 від 06.11.2020 відповідача було повідомлено про припинення договору.

Позивач пояснює, що неустойка нарахована за формулою: 100% орендної плати (згідно плану оплати) х 2= неустойка. Адже право на стягнення неустойки має лише орендодавець.

Позивач повідомляє, що ним враховані сплачені відповідачем кошти в розмірі 27509грн.16коп. після припинення договору до державного бюджету, та посилається на розрахунок заборгованості з інформаційно-пошукової системи «ЕТАП-ОРЕНДА».

Разом з відповіддю на відзив позивач надав клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив.

В обґрунтування наявності поважних причин позивач посилається на довгий процес розподілу поштової кореспонденції та тривалу перевірку наданих відповідачем платіжних доручень.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 119 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021, приймаючи позов до розгляду та відкриваючи провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення) сторін, суд запропонував позивачу надати відповідь на відзив протягом п`яти днів з моменту отримання відзиву.

Згідно результатів відстеження за трек-номером поштового відправлення на сайті АТ «Укрпошта» позивач отримав відзив 17.11.2021 (середа). Таким чином позивач мав право надати до суду відповідь на відзив в строк до 22.11.2021 включно. При цьому частина відведеного строку припадала на суботу та неділю. Відповідь на відзив надійшла до суду 23.11.2021.

З огляду на матеріали справи, суд визнає поважними причини пропуску процесуального строку на подання відповіді на відзив та поновлює цей строк.

Керуючись нормами статей 42, 119, 73, 74, 91, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву позивача про поновлення пропущеного строку на надання відповіді на відзив.

Визнати поважними причини пропуску позивачем процесуального строку та поновити строк на надання відповіді на відзив.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Р.Г. Новікова