ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2001/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е. розглянувши заяву (вх. № 2-1376/21) ТОВ "ІСАІЯ" про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/2001/21:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСАІЯ" (код - 42625053, 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Парусна, 15-Б, каб. 206)

Відповідач: Держава Україна в особі Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (код - 00485993; 65063, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7)

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 /.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 )

про стягнення 1 193 781,56 грн.

з підстав завдання матеріальної шкоди внаслідок незаконних дій

Представники сторін та третіх осіб: не з`явились

В С Т А Н О В И В :

12.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСАІЯ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Держави Україна в особі Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (далі - Відповідач) про стягнення 1193781,56 грн. матеріальної шкоди.

08.11.2021 року Рішенням суду по справі № 916/2001/21 позов задоволено частково, а саме суд вирішив:

"Стягнути з держави в особі Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (код 00485993; 65063, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7) за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАІЯ" (код - 42625053, 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Парусна, 15-Б, каб. 206): 819 855 гривень 77 коп. відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб органу державної влади та 12 297 гривень 84 коп. судового збору."

12.11.2021 року суд отримав заяву (вх. № 2-1376/21) ТОВ "ІСАІЯ" про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/2001/21.

Заявник просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 916/2001/21, яким стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України в особі Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІСАІЯ» () судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

Суд призначив заяву до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У позовній заяві на виконання вимог ч. 3 п. 9 ст. 162 ГПК України, було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, на дату подання позову складає суму сплаченого судового збору, також позивач понесе витрати на правничу допомогу.

В подальшому, при проведені судових дебатів до ухвалення рішення суду по справі представником позивача було зроблено усну заяву щодо наміру подання доказів стосовно понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі.

В якості доказів наданих послуг заявником надано копію договору № 09/07 від 09.07.2021 року про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги, додаткову угоду до договору, Акт прийому-передачі наданих послуг.

За вказаними доказами позивачем понесено витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч. 5 ст. 129 ГПК України Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім іншого: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У частині третій статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Крім того, стала судова практика Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, на думку суду, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу - 50 000 грн. мають розумний розмір, враховуючи складність справи, ціну позову та обсяг фактично наданих послуг, відображений в Акті прийому-передачі (а.с. 210).

Проте, суд звертає увагу, що за приписами п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи, що заявлений позов було задоволено частково, суд покладає судові витрати, а саме витрати позивача на професійну правничу допомогу - пропорційно задоволених вимог.

З огляду на викладене, заяву (вх. № 2-1376/21) ТОВ "ІСАІЯ" про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/2001/21 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Заяву (вх. № 2-1376/21) ТОВ "ІСАІЯ" про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/2001/21- задовольнити частково.

2. Стягнути з держави в особі Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (код 00485993; 65063, м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7) за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАІЯ" (код - 42625053, 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Парусна, 15-Б, каб. 206): 34 340 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст. 253-259 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 24.11.2021р.

Суддя О.А. Демешин