АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1204/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову при розгляді апеляційних скарг Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" та ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Одеської області від 21 вересня 2021 року

у справі №916/1204/21

за позовом ОСОБА_1

до Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20"

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2021 задоволено позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20", визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" про обрання головою житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_3 , оформлене протоколом № 07/11 від 07.11.2020.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли апеляційні скарги Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" та ОСОБА_2 на вищевказане рішення Господарського суду Одеської області від 21 вересня 2021 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1204/21 за апеляційними скаргами Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 21 вересня 2021 року та призначено апеляційні скарги до сумісного розгляду на 08.12.2021.

22.11.2021 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову у справі 916/1204/21 за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» про визнання недійсним та скасування рішення, а саме: заборонити суб`єктам державної реєстрації, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вчиняти/здійснювати, проводити будь-які реєстраційні дії відносно/щодо внесення змін до відомостей про керівника Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування своїх вимог за заявою позивач зазначає, що предметом спору у даній справі є рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» про обрання головою житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_3 , оформлене протоколом № 07/11 від 07.11.2020, яке оскаржуваним рішенням визнано недійсним та скасовано.

Однак, за твердженням заявника, 13.11.2021 у під`їздах будинку АДРЕСА_1 дорога розміщено повідомлення про проведення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" в порядку денного яких включено переобрання голови правління кооперативу. У подальшому, як вважає позивач, не чекаючи розгляду справи апеляційним судом, який відбудеться 08.12.2021, ОСОБА_3 має намір зареєструвати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рішення про обрання його головою правління.

Вищевказані дії ОСОБА_3 , на переконання позивача, є прямою загрозою для виконання судового рішення, адже у випадку, якщо рішення суду першої інстанції залишиться судом першої інстанції без змін, його виконати буде не можливо, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань буде зареєстровано інше (нове) рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» про обрання нового керівника.

За таких обставин з метою недопущення утруднення та унеможливлення виконання рішення суду у даній справі та поновлення захисту прав позивача, на думку ОСОБА_1 , є необхідним вжити заходи забезпечення позову.

Позивач вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову взагалі, може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі вчинення державним реєстратором нових реєстраційних дій щодо ЖБК, буде неможливим захист або поновлення прав та законних інтересів позивача в межах одного судового провадження без нових звернень позивача до суду із заявами про доповнення підстав позову, зокрема, новими обставинами, так і до інших судових органів з відповідними позовами.

На думку позивача, заявлений захід забезпечення позову є обґрунтованим та адекватним та прямо стосується предмету спору.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч.4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Якщо позивач звертається до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" від 07.11.2020 обрано головою правління ОСОБА_3 .

Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20", в якому просив суд визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів членів ЖБК "Жовтневий-20" про обрання головою ЖБК ОСОБА_3 , оформлене протоколом від 07.11.2020.

Отже, предметом позову у даній справі є рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" від 07.11.2020, з яким не погоджується позивач.

Однак, в обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на власні припущення щодо прийняття рішення про обрання головою правління кооперативу ОСОБА_3 , за результатами проведення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20", яке у відповідності до розміщеного на житловому будинку оголошення відбудеться 27.11.2021.

Втім, колегія суддів зазначає, що наразі таке рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу "Жовтневий-20" не прийнято. До того ж, з огляду на дату скликання таких зборів, а саме 27.11.2021, таке рішення не було та не могло були предметом розгляду у суді першої інстанції. Судом першої інстанції не надавалась оцінка такому рішенню під час прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, як вже було зазначено вище, предметом розгляду у суді першої інстанції було рішення загальних зборів членів кооперативу від 07.11.2020.

Також, судова колегія зазначає, що наразі посилання позивача на те, що ОСОБА_3 має намір зареєструвати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рішення про обрання його головою правління, є лише припущенням останнього.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (аналогічні правові висновки викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020р., №910/19256/16 від 10.04.2018р., №910/20479/17 від 14.05.2018р., №922/1605/18 від 11.09.2018р., №909/526/19 від 14.01.2019р., №925/288/17 від 25.01.2019р., №904/1417/19 від 26.09.2019р.).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову не є адекватними, оскільки не відповідають вимогам, на забезпечення яких вони вживаються, а також не є співмірними з заявленими позивними вимогами, оскільки рішення, яке за твердженням позивача, може бути прийнято 27.11.2021 не є предметом спору у даній справі.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 136-137, 140, 232-234, 236, 240, 281, 286-288 ГПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала згідно з ст.235 ГПК України набуває законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу складено та підписано 23.11.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.