ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1044/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Малік Костянтина Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мангал"

про стягнення 31 200,83 грн

ФОП Малік К.О. звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ "Мангал" про стягнення 31 200,83 грн, з яких 30 000 грн основний борг, 1 200,83 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача вимог укладеного між сторонами договору в№22/04-21 в частині проведення повного розрахунку за отримане обладнання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 28.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/1044/21 за правилами спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала від 28.09.2021, яка направлялась на адресу позивача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою поштового відділення від 13.10.2021: "адресат відсутній за вказаною адресою" . Відповідно до ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала від 28.09.2021 відповідачем отримана 05.10.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від представників сторін не надходили заяви по суті справи. Водночас немає клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст. 165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 між ФОП Маліком Костянтином Олександровичем (виконавець/позивач) та ТОВ "Мангал" (замовник/відповідач) укладено договір №22/04-21.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець виготовляє, а замовник купує "Дозатор деревного вугілля" (надалі обладнання).

Випробування і приймання обладнання відбуваються на виробництві виконавця, яке знаходиться за адресою: Україна, Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Житомирська, 101Б (п. 1.3 договору).

Згідно п. 2.2 вартість договору становить 80 000,00 грн.

В п. 3.1 договору передбачено, що оплата за обладнання має бути здійснена в повному обсязі, відповідно до п. 2.2 договору, шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця - у строк до 22.06.2021.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони, після підписання договору зобов`язуються узгодити дату відвантаження обладнання. Виконавець перед відвантаженням демонструє замовнику працездатність обладнання і проводить одноразове навчання представників замовника правилам експлуатації обладнання, після чого сторонами підписується акт випробування і приймання обладнання.

Обладнання відвантажується на умовах: самовивіз: Україна, Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Житомирська, 101 Б ( п. 4.3 договору).

Після відвантаження, обладнання не підлягає поверненню виконавцю. Оплата має бути перерахована виконавцю у строк вказаний в п. 3.1 договору ( п. 4.5 договору).

Згідно п. 7.3 договору за несвоєчасну оплату за обладнання згідно п. 3.1 , з вини замовника, останній сплачує виконавцю неустойку в розмірі 0,5% вартості за кожен день затримки оплати.

Згідно п. 10.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

27.04.2021 сторонами підписаний додаток №1 до договору специфікація, у якій визначено найменування обладнання та його вартість.

Крім того, 27.04.2021 у додатках № 2 та №3 до договору сторонами погоджені технічні характеристики на дозатор деревного вугілля та програма приймання обладнання.

Сторонами складено та підписано акт випробувань і приймання-передачі дозатора деревного вугілля від 27.04.2021 у якому зазначено, що в ході випробувань встановлено:

- комплектність і характеристика обладнання відповідають вказаним в договорі і його додатках;

- всі вузли обладнання працездатні і виконують свої функції;

- обладнання відповідає технічним характеристикам (додаток № 2 до договору);

- виконавець передав, а замовник прийняв обладнання і зобов`язався сплатити його вартість виконавцю, у строк передбачений умовами договору.

Також, в справі наявна довіреність №10 від 27.04.2021 видана ТОВ "Мангал" на отримання ОСОБА_1 від ФОП Малік К.О. дозатор деревного вугілля.

27.04.2021 позивачем був виставлений відповідачу рахунок на оплату №9 на суму 80 000,00 грн.

Однак, в установлений договором строк відповідач розрахунок за обладнання належним чином не провів.

Як вбачається з банківської виписки позивача за період з 27.04.2021 по 16.08.2021 відповідач розрахувався частково на загальну суму 50 000,00 грн, а саме:

- 11.06.2021 на суму 10 000,00 грн;

- 22.06.2021 на суму 10 000,00 грн;

- 02.07.2021 на суму 10 000,00 грн;

- 09.07.2021 на суму 10 000,00 грн;

- 23.07.2021 на суму 10 000,00 грн.

Позивачем направлялись відповідачу претензії від 12.07.2021 та 10.08.2021 з вимогою погасити заборгованість за отримане обладнання.

Однак, остаточний розрахунок відповідач не провів, в результаті чого заборгованість за отримане обладнання становить 30 000,00 грн.

Заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 30 000,00 грн заборгованості за обладнання є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач за несвоєчасно проведений розрахунок просить стягнути з відповідача 1 200,83 грн пені нарахованої за загальний період з 23.06.2021 по 06.09.2021 з урахуванням здійснених відповідачем часткових проплат.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір неустойки, він не може перевищувати той розмір, який встановлений законом як граничний у випадку стягнення її судом.

Відповідно до пункту 7.3 договору за несвоєчасну оплату за обладнання згідно п. 3.2, з вини замовника, останній сплачує виконавцю неустойку в розмірі 0,5% вартості за кожен день затримки оплати.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним, а нарахована сума пені у розмірі 1200,83 грн такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500,00 грн, які останній просить стягнути на свою користь з відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На обґрунтування відшкодування витрат на правничу допомогу, позивачем було надано договір №937-ОМ про надання професійної правничої допомоги від 30.08.2021 укладений між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Прагнум" та ФОП Малік Костянтином Олександровичем, заявка №1-ОМ від 30.08.2021 на надання професійної правничої допомоги на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 30.08.2021, акт 1-ОМ від 07.09.2021 на загальну вартість робіт 13 500,00 грн, рахунок-фактура №СФ-0000061 від 08.09.2021 на суму 13 500,00 грн, платіжне доручення №459 від 15.09.2021 на суму 13 500,00 грн, банківська виписка про зарахування коштів у розмірі 13 500,00 грн на рахунок Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма "Прагнум", наказ №5 від 18.06.2020 про прийняття на роботу Мостового О.В. на посаду адвоката Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма "Прагнум", ордер серія КР №64952 від 30.08.2021 на надання правової допомоги адвокатом Мостовим Олександром Володимировичем у господарському суді Житомирської області ФОП Малік К.О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КР 000225 від 10.09.2018 видане Мостовому Олександру Володимировичу.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04). У іншому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оглянувши матеріали справи та оцінивши обсяг послуг, що були надані адвокатом позивачу при підготовці ним позову до суду, зважаючи, що відповідачем не було подано до суду письмового обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі суми, що є меншою від заявленої позивачем до відшкодування, господарський суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 13 500,00 грн по даній справі є обґрунтованими та співрозмірними об`єму наданих і отриманих позивачем юридичних послуг.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мангал" ( 11775, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Аки Камбарова, 25, ) на користь Фізичної особи - підприємця Малік Костянтина Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 30 000,00 грн заборгованості, 1 200,83 грн пені, 13 500,00 грн витрат на правничу допомоги, 2 270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.11.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек)