ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 Справа № 917/555/21

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали справи № 917/555/21

за позовною заявою Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 39623, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, 35А,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авікост", 01135, м.Київ, вул.Дмитрівська (Шевченківський район), буд.66А

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення грошових коштів

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники:

від позивача: Дрозд О.В., Запорожець В.В.

від відповідача: відсутні

Суть спору:

20.04.2021 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 01.12.2017 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р. та № 5 від 26.03.2018 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р., укладених між Комунальним підприємством «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод», та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 321 120,69 грн.

Ухвалою від 20.04.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, призначено підготовче засідання у справі, встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті спору. Ухвалою від 24.05.2021р. відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про продовження строку на подання відзиву; 10.06.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подвання відзиву; за клопотанням відповідача витребувано у СУ ГУ НА у Полтавській області оригінал довідки Кременчуцького відділення Полтавської ТТП №344/06-15 від 03.11.2017р. Ухвалою суду від 29.06.2021 р. підготовче засідання у справі відкладено на 20.07.2021 р. на 10:00 У зв`язку з перебуванням судді Мацко О.С. у відпустці засідання суду в цей день не відбулося та ухвалою від 19.08.2021р. призначено на 14.09.2021р. Ухвалою від 14.09.21р. закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі до відомостей про відповідача, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було внесено зміни, а саме: змінено назву відповідача на ТОВ «Авікост», змінено місцезнаходження відповідача на: 01135, м. Київ, вул. Дмитрівська (Шевченківський район), буд. 66А, змінено керівника та ін.

Згідно ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали, що направлялися судом на адресу відповідача, вказану у позовній заяві (м.Кременчук, вул.Театральна, 34, оф.16) поверталися до суду з відміткою про відсутність адресата (а.с.208,209); ухвали від 14.09.2021р. та від 12.10.2021р., що направлялися на адресу ТОВ "Авікост", зазначену у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті до суду також з відміткою поштово установи про відсутність адресата за вказаною адресою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що ухвала про відкладення розгляду справи направлялась на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авікост», вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг з реєстру арк. справи 228-230), відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про судовий розгляд даної справи. Крім того, ухвала суду була своєчасно розміщена судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень; відповідач, стовідсотково будучи обізнаним про наявність цієї судової справи, міг слідкувати за її рухом. Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права.

Аргументи учасників справи:

Обґрунтовуючи викладені в позовній заяві вимоги, позивач посилається на наступне: 1) додаткову угоду № 4 від 01.12.2017 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р. було укладено під впливом обману з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод», а саме на підставі цінової довідки Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 344/06-15 від 03.11.2017 р., яка, однак, відповідачу вказаною організацією не видавалася; 2) додаткова угода № 5 від 26.03.2018 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р. укладена з порушенням ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі»; 3) вищезазначені обставини свідчать про наявність підстав для визнання вказаних угод недійсними; 4) грошові кошти, сплачені по вказаним додатковим угодам в розмірі 321 120,69 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

10.06.2021 р. відповідач звернувся до суду із клопотанням, у якому, посилаючись на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 06.11.2020 р. у справі № 554/4592/20, якою Слідчому управлінню було надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів Комунального підприємства «Кременчукводоканал» з можливістю вилучення їх оригіналів, просив витребувати у вказаного органу досудового розслідування оригінал довідки Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 344/06-15 від 03.11.2017 р. Вказане клопотання було задовлено судом.

13.07.2021 року Слідче управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області листом № 5234/115/24/05-2021 від 12.07.2021 р. повідомило суд, що 04.12.2020 р. на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 06.11.2020 р. був проведений тимчасовий доступ до оригіналів документів, які перебували у володінні КП «Кременчукводоканал», під час якого у підприємства була вилучена копія довідки Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 344/06-15 від 03.11.2017 р., завірена підписом директора Первого О.Л. та печаткою ТОВ «Компанія «Хлортехвод», оскільки оригінал їм останні не надавали.

До листа додано зазначену копію довідки. Позивач також повідомив суд, що йому була надана саме копія вказаної довідки.

Відповідачем не було подано відзив на позовну заяву в строк, встановлений чинним господарським процесуальним законодавством. Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

16.03.2017 року між Комунальним підприємством «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» (на даний час у зв`язку зі змінами, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авікост») за результатами проведення переговорної процедури у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі» було укладено договір № 6513, відповідно до п. 1.1 якого Продавець (ТОВ «Компанія «Хлортехвод») зобов`язувався у 2017-2018 рр. поставити Покупцеві (КП «Кременчукводоканал») товар, зазначений в цьому договорі (хлор рідкий), а Покупець прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору Загальний об`єм (кількість) товарів, що передаються за цим договором, становить: Хлор рідкий - 200 тонн.

Ціна цього договору становить 4 540 000,00 грн., в т. ч. ПДВ (п. 3.1 договору).

При цьому, згідно зі Специфікацією № 1 від 16.03.2017 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р. ціна за одиницю товару становить 18 916,67 грн. без ПДВ.

До цього Договору сторонами було укладено п`ять додаткових угод:

- 26.04.2017 р. додаткову угоду № 1 (зменшено об`єм товару до 182,639 тонн, ціну за одиницю товару (одну тонну) для товару в кількості 9,0090 тонн встановлено на рівні Специфікації № 1 від 16.03.2017 р. 18 916,67 грн., для товару в кількості 173,63 тонн 20 808,34 грн.);

- 01.09.2017 р. додаткову угоду № 2 (зменшено об`єм товару до 182,363 тонн, ціну за одиницю товару (одну тонну) для товару в кількості 21,644 тонн встановлено на рівні Специфікації № 1 від 16.03.2017 р. 18 916,67 грн., для товару в кількості 31,62 тонн 20 808,34 грн., для товару в кількості 129,099 тонн 22 889,07 грн.);

- 02.11.2017 р. додаткову угоду № 3 (зменшено об`єм товару до 164,0096 тонн, ціну за одиницю товару (одну тонну) для товару в кількості 21,644 тонн встановлено на рівні Специфікації № 1 від 16.03.2017 р. 18 916,67 грн., для товару в кількості 31,62 тонн 20 808,34 грн., для товару в кількості 31,643 тонн 22 889,07 грн., для товару в кількості 79,1026 тонн 25 177,98 грн.);

- 01.12.2017 р. додаткову угоду № 4 (зменшено об`єм товару до 156,9821 тонн, ціну за одиницю товару (одну тонну) для товару в кількості 21,644 тонн встановлено на рівні Специфікації № 1 від 16.03.2017 р. 18 916,67 грн., для товару в кількості 31,62 тонн 20 808,34 грн., для товару в кількості 31,643 тонн 22 889,07 грн., для товару в кількості 1,799 тонн 25 177,98 грн., для товару в кількості 70,2761 тонн 27 695,75 грн.);

- 26.03.2018 р. додаткову угоду № 5 (зменшено об`єм товару до 152,3239 тонн, ціну за одиницю товару (одну тонну) для товару в кількості 21,644 тонн встановлено на рівні Специфікації № 1 від 16.03.2017 р. 18 916,67 грн., для товару в кількості 31,62 тонн 20 808,34 грн., для товару в кількості 31,643 тонн 22 889,07 грн., для товару в кількості 1,799 тонн 25 177,98 грн., для товару в кількості 19,0360 тонн 27 695,75 грн., для товару в кількості 46,5819 тонн 30 465,30 грн.).

Таким чином, при укладенні додаткових угод загальна вартість товару за договором не змінювалась (4 540 000,00 грн. з урахуванням ПДВ), а зменшувався кожного разу лише обсяг хлору, який має бути поставлено відповідно до договору (з 200 тонн до 152,3239 тонн).

Сторонами договору було підписано наступні видаткові накладні на поставку товару на загальну суму 2 151 549,76 грн. (а.с. 68, 79, 87, 95, 103, 111, 119, 127):

- № РН-0798 від 07.12.2017 р., обсяг поставки 6,354 тонн на загальну суму 211 174,56 грн. з ПДВ;

- № РН-0840 від 21.12.2017 р., обсяг поставки 6,350 тонн на загальну суму 211 041,61 грн. з ПДВ;

- № РН-0855 від 27.12.2017 р., обсяг поставки 6,332 тонн на загальну суму 210 443,39 грн. з ПДВ;

- № РН-0200 від 29.03.2018 р., обсяг поставки 12,666 тонн на загальну суму 463 048,19 грн. з ПДВ;

- № РН-0253 від 18.04.2018 р., обсяг поставки 7,222 тонн на загальну суму 264 024,48 грн. з ПДВ;

- № РН-0257 від 19.04.2018 р., обсяг поставки 5,492 тонн на загальну суму 200 778,52 грн. з ПДВ;

- № РН-0482 від 19.06.2018 р., обсяг поставки 7,164 тонн на загальну суму 261 904,09 грн. з ПДВ;

- № РН-0532 від 04.07.2018 р., обсяг поставки 9,003 тонн на загальну суму 329 134,92 грн. з ПДВ.

Відповідно до Розділу 4 договору № 6513 від 16.03.2017 р. розрахунки проводяться шляхом: оплати Покупцем після пред`явлення Продавцем рахунка на оплату товару та підписання Сторонами видаткової накладної.

На оплату товару, поставленого за вищевказаними видатковими накладними, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» було пред`явлено Комунальному підприємству «Кременчукводоканал» рахунки на відповідні суми (а.с. 70, 81, 89, 97, 105, 113, 121, 129), які були сплачені позивачем, що підтверджується виписками по рахунку КП «Кременчукводоканал» за період з 24.01.2018 р. по 10.07.2018 р. (а.с. 71-76, 82-84, 90-92, 98-100, 106-108, 114-116, 122-124, 130-132).

Позивач вважає, що додаткові угоди № 4 від 01.12.2017 р. та № 5 від 26.03.2018 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р. було укладено під впливом обману з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» та з порушенням ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» відповідно, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсними вказаних додаткових угод та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 321 120,69 грн.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір № 6513 від 16.03.2017 р., додаткові угоди № 1 від 26.04.2017 р., № 2 від 01.09.2017 р. № 3 від 02.11.2017 р., № 4 від 01.12.2017 р. та № 5 від 26.03.2018 р. до договору № 6513 від 16.03.2017 р., цінові довідки Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 98/1/06-15 від 04.04.2017 р., № 253/06-15 від 08.08.2017 р., № 326/06-15 від 02.10.2017 р. та № 344/06-15 від 03.11.2017 р., висновок експерта Рівненської торгово-промислової палати від 20.03.2018 р., видаткові накладні № РН-0798 від 07.12.2017 р., № РН-0840 від 21.12.2017 р., № РН-0855 від 27.12.2017 р., № РН-0200 від 29.03.2018 р., № РН-0253 від 18.04.2018 р., № РН-0257 від 19.04.2018 р., № РН-0482 від 19.06.2018 р., № РН-0532 від 04.07.2018 р., рахунки на оплату товару за договором № 6513 від 16.03.2017 р., виписки по рахунку КП «Кременчукводоканал» за період з 24.01.2018 р. по 10.07.2018 р., лист Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 50/06-15 від 08.02.2021 р., та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (тут і далі в ред., чинній на момент існування спірних правовідносин) договір про закупівлю договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону).

Частиною 4 ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Статття 37 Закону визначає, що договір про закупівлю є нікчемним у разі, зокрема, його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» звернулось до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з листом № 161 від 08.11.2017 р. (а.с. 46), у якому повідомило про збільшення вартості хлору рідкого на 10 % з 06.11.2017 р. до 33 234,90 грн. з доставкою з урахуванням ПДВ.

При цьому, у даному листі відповідач як на підставу вказаної обставини послався, зокрема, на цінову довідку Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 344/06-15 від 03.11.2017 р.

У вказаному документі (а.с. 47), що був доданий до листа № 161 від 08.11.2017 р., зазначено, що на підставі аналізу отриманих даних, а саме: комерційних пропозицій вітчизняних підприємств (ТОВ НВК «СИНАТ» м. Дніпро, ТОВ «Гіпохлорсервіс» с. Дмитрівка, Полтавська обл., ТОВ «Аульська хлоропереливна станція» смт. Аули, Дніпропетровська обл.) встановлено, що середня ціна на наступну продукцію, на внутрішньому ринку України станом на 03.11.2017 р. може становити 38 610,00 грн. з доставкою з урахуванням ПДВ.

01.12.2017 року тендерним комітетом Комунального підприємства «Кременчукводоканал» з огляду на інформацію, викладену у наданій Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Хлортехвод» ціновій довідці, вирішено укласти з відповідачем додаткову угоду № 4 до договору № 6513 від 16.03.2017 р.

Позивач зазначає, що з ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 15.12.2020р. у справі №554/11399/19 йому стало відомо, що ціновадовідка №344/06-15 від 03.11.2017р. взагалі не видавалася, а відтак - його умисно було введено в оману відповідачем з метою укладення додаткової угоди №4 до договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 Кодексу).

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі).

При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2021 р. у справі № 910/18914/19, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

На підставі поданих доказів суд вважає доведеним факт укладення додаткової угоди №4 від 01.12.2017р. під впливом обману, що є підставою для визнання її недійсною на вимогу позивача як сторони додаткової угоди. Так, як вказано вище, доводи відповідача стосовно того, що ним надавався позивачу оригінал цінової довідки Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати № 344/06-15 від 03.11.2017 р., не знайшли свого підтвердження; відповідачем оригінал вказаного документа до суду наданий не був. Позивач звертався з письмовим запитом до Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати та просив надати інформацію, чи надавалася останнім вказана цінова довідка контрагенту - ТОВ "Компанія Хлортехвод" на підставі запиту №185 від 02.11.2017р.. Згідно відповіді, запит за вказаними номером та датою від ТОВ "Компанія Хлортехвод" не зареєстрований, а цінова довідка з такими реквізитами не видавалася (копія запиту та відповіді арк.справи 134,135).

В подальшому між сторонами також було укладено додаткову угоду №5 від 26.03.2018р., якою збільшено ціну на одиницю товару на 10% без збільшення загальної суми договору, на підставі наданого відповідачем висновку експерта Рівненської торгово-промислової палати від 20.03.2018р. Враховуючи недійснісь додаткової угоди №4, додаткова угода №5 суперечить ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" стосовно допустимих граничних відсотків підвищення ціни на одиницю товару. Відтак, позивач також просить визнати її недійсною.

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Відповідач як сторона договору розпоряджався не власними коштами, а коштами держави, коштами платників податків. Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 27.07.2021р. №923/518/20 і ін. наголошує, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону "Про публічні закупівлі". Суд погоджується з тим, що сторонами при укладенні додаткової угоди №5 перевищено допустимий поріг підвищення ціни. Аналіз приписів ст. ст. 36, 37 Закону "Про публічні закупівлі" (в ред.на час виникнення та існування спірних правовідносин) дає підстави вважати, що додаткова угода №5 є нікчемною в силу закону, і відповідно не породжує жодних правових наслідків для сторін. Згідно приписів чинного законодавства, яке знайшло відображення у вже усталеній практиці Верховного Суду, правочин є нікчемним в силу закону, відтак визнання його недійсним у судовому порядку не є ефективним способом захисту прав та законних інтересів, відтак, у задоволенні позовної вимоги у цій частині слід відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення грошових коштів: з матеріалів справи вбачається, що за додатковою угодою №4 позивачем було сплачено відповідачу 57 513,93 грн.; за додатковою угодою №5 - 263 606,76 грн., загальна сума - 321 120,69 грн., яку і просить стягнути позивач за даним позовом, кваліфікуючи їх як безпідставно набуті кошти, які підлягають поверненню позивачу згідно ст.1212 ЦК України.

У постанові від 18.06.2021р. у справі №927/491/19, від 27.07.2021р. у справі №923/518/20 Верховний Суд вкотре висловив позицію про те, що грошові кошти, отримані стороною за договором, не можуть стягуватися на підставі ст. 1212 ЦК у разі нікчемності (а відтак - і недійсності) додаткової угоди до цього договору, виходячи з наступних міркувань:

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень ст. ст. 11, 177, 202, ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі: договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 № 6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 № 3-11гс15 та від 24.09.2014 № 6-122цс14.

Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У справі, що розглядається, нікчемною є додаткова угода №5, а також судом визнано недійсною додаткову угоду №4. о Договору. Однак це не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором (з урахуванням змін), тобто в цілому зобов`язання є договірними.

У ч. 2 ст. 712 ЦК передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У ст. 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК

"Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована ст. 1212.

Відповідно до Договору відповідач повинен був поставити позивачу 200 тон хлору рідкого, натомість врешті поставив 152.3239 грн. (див.додаткову угоду №5, якою викладено в новій редакції п.п.1.2).

Відповідно, отримана відповідачем оплата в сумі 321 120,69 грн. підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК, а не ст. 1212 ЦК.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі 917/1739/17 зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено і оплачено судовим збором 2 немайнові (одна з них задоволена, у іншій- відмовлено) та 1 майнову вимогу (яка задоволена), відтак суд покладає на позивача судовий збір за 1 немайнову вимогу, у задоволенні якої було відмовлено; інша частина судових витрат покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 01.12.2017р. до Договору №6513 від 16.03.2017р., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлортехвод" (нинішня назва - ТОВ "Авікост") та Комунальним підприємством "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (нинішня назва - Комунальне підприємство Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авікост" ( 01135, м.Київ, вул.Дмитрівська (Шевченківський район), буд.66А, ) на користь Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39623, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, 35А, ) 321 120,69 грн. коштів, 7086,81 грн. судового збору.

4. В частині визнання недійсною додаткової угоди №5 від 26.03.2018р. до Договору №6513 від 16.03.2017р. - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, передбачені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.11.2021р.

Суддя О.С.Мацко