ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1032/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання - Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Климович А.В., за ордером;

від відповідача: Скалов С.Ю., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області про відмову у забезпеченні позову

від 29 вересня 2021 року (повний текст складено 29.09.2021)

по справі № 915/1032/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018"

про: стягнення за договором купівлі-продажу від 13.02.2019 №1302-01-ТЗ, а всього грошових коштів у сумі 232 333 грн. 15 коп., -

суддя суду першої інстанції: Коваль С.М.,

час та місце винесення ухвали: 29.09.2021, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 24.11.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Аграрленд" (позивач, заявник) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Голдленд-2018" (відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 232 333,15 грн., з яких: 161 528,36 грн. - основний борг; 15 991,27 грн. інфляційних втрат та 4 468,66 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Аграрленд" посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 13.02.2020 №1302-01-ТЗ в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар (автомобіль), у зв`язку з чим утворилася заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем за період прострочення здійснено нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

В подальшому, а саме: 27.09.2021 ТОВ "Аграрленд" було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти ТОВ "Голдленд-2018" в межах суми позову, які наявні на рахунках, відкритих в будь-яких банківських установах

Необхідність вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором, оскільки ТОВ "Голдленд-2018" ігнорує всі звернення позивача, не реагує на жодну претензію ТОВ "Аграрленд" а після отримання останніх не погасило спірну заборгованість у повному обсязі. Також, позивач зазначив, що ТОВ «Голдленд -2018» має невиконані боргові зобов`язання перед АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на суму 3 387 210,00 грн., при цьому, статутний капітал ТОВ «Голдленд -2018» відповідно до даних з Єдиного державно; реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань складає 1 000 000,00 грн., тобто в три з половиною рази менше ніж загальна сума заборгованості підприємства перед кредиторами. Крім того, заявник посилається на відсутність у відповідача будь-якого нерухомого майна для забезпечення виконання зобов`язань. Водночас, позивач у заяві про забезпечення позову наголосив на тому, що відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать про те, що все рухоме майно ТОВ "Голдленд-2018" перебуває у заставі АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а тому, не може використовуватись для погашення заборгованості відповідача перед ТОВ «Аграрленд». Враховуючи наведене, позивач вважає, що у нього не буде можливості стягнути заборгованість з відповідача за рахунок його майна, натомість відповідач може в будь-який час до закінчення розгляду справи по суті вжити заходів щодо розпорядження коштами, розміщеними на його рахунках, що призведе до утруднення або навіть унеможливлення виконання рішення суду у цій справі, у разі задоволення позовних вимог позивача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2021р. у справі №915/1032/21 (суддя Коваль С.М.) відмовлено у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що порушення відповідачем договірних зобов`язань та наявність боргу не можуть бути визнаними обставинами, які свідчать про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній справі. Місцевий господарський суд зазначив, що посилання заявника на відсутність будь-якого майна у відповідача, крім наведеного в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.09.2021 та витягів з державного реєстру обтяжень рухомого майна, ґрунтується лише на припущеннях ТОВ "Аграрленд". Більш того, суд зауважив, що вимагаючи накласти арешт на грошові кошти ТОВ "Голдленд-2018", позивач не зазначає де саме (в яких банківських установах) знаходяться кошти відповідача; будь-яких дій, спрямованих на з`ясування обставини щодо наявності рахунків та коштів на них (подання суду клопотання про витребування таких доказів, тощо) заявник не вчиняв, що також свідчить про передчасність твердження позивача про те, що рухоме майно, яке знаходиться у заставі АТ «Державний експортно-імпортний банк України» є єдиним майном відповідача. Господарський суд Миколаївської області вказав також, що решта аргументів заявника носять загальний характер, не містять змістовних даних та відомостей із посиланням на докази, які б дозволяли зробити висновок про необхідність забезпечення позову в аспекті вимог ст. 136 Господарського процесуального кодексу України у запропонований позивачем спосіб.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2021 у справі №915/1032/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №915/1032/21.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ТОВ "Аграрленд" вказує, зокрема, що придбаний у нього товар - автомобіль Volkswagen Jetta vin-номер НОМЕР_1 відповідач вже продав третій особі у березні 2021 року, проте, за рахунок коштів від продажу автомобіля не погасив свою заборгованість, що свідчить про недобросовісну поведінку ТОВ "Голдленд-2018" у відповідних господарських правовідносинах з позивачем. Заявник звертає увагу на те, що він у даному випадку навіть не зможе виконати рішення суду за рахунок примусової реалізації вказаного автомобіля.

Також, позивач зауважує, що після відкриття провадження у даній справі, ТОВ «Голдленд - 2018» уклав з AT «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір від 31.08.2021 №21-1KS0032 на суму 1 164 028,00 грн., однак, замість погашення боргу перед ТОВ «Аграрленд», відповідач купив новий автомобіль VOLKSWAGEN Arteon SB R-Line vin-номер НОМЕР_2 та передав його в заставу Банку, що додатково свідчить про відсутність наміру відповідача добровільно виконувати свої зобов`язання за договором перед ТОВ «Аграрленд» та сплачувати борг.

Водночас, апелянт вказує, що ТОВ «Голдленд - 2018» умисно зменшує кількість майна, на яке може бути звернено стягнення та наводить перелік інших автомобілів, які за твердженням позивача, належать відповідачу, та які останній передає в заставу Банку.

Більш детально доводи ТОВ «Аграрленд» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2021 у справі №915/1032/21, розгляд справи призначено на 24 листопада 2021 року об 11:00 год.

16.11.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Голодленд-2018" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2021 є законною та обґрунтованою, а тому просить залиши її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.11.2021 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018" - адвоката Скалова Сергія Юрійовича про надання можливості останньому взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів - через систему відеоконференцзв`язку "EasyCon".

В судовому засіданні 24.11.2021 представники сторін підтримали свої правові позиції, згідно з якими представник ТОВ "Аграрленд" просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції, а представник ТОВ "Голдленд-2018" зазначав про безпідставність вимог позивача щодо забезпечення позову та просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

У судовому засіданні 24.11.2021, яке проводилось у режимі відеоконференції, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали оскарження, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо. Крім того, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі запроваджено виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, з метою забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, своєю чергою, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Одночасно, заходи щодо забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19 тощо.

Таким чином, апеляційна колегія зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16.03.2021 у справі №921/302/20.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів оскарження, у даній справі між сторонами існує спір щодо стягнення суми у розмірі 232 333,15 грн., у зв`язку з несплатою відповідачем вартості придбаного у позивача товару - автомобілю Volkswagen Jetta vin-номер НОМЕР_1

Тобто, виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що вказаний автомобіль, за який боржник ще не розрахувався з позивачем, вже проданий ТОВ "Голдленд-2018" третій особі. Вказане підтверджено представником відповідача у судовому засіданні.

Водночас, матеріали оскарження не містять доказів погашення з боку ТОВ "Голдленд-2018" заборгованості перед ТОВ "Аграрленд" за рахунок коштів від продажу вищевказаного автомобіля, що також не заперечується самим відповідачем.

Крім того, у матеріалах оскарження наявні докази щодо підтвердження вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на умисне зменшення кількості належного боржнику майна, на яке може бути звернено стягнення.

Так, ТОВ «Голдленд - 2018» вже після відкриття провадження у даній справі, уклав кредитні договори з AT «Державний експортно-імпортний банк України», проте, вказаними коштами існуючого перед позивачем боргу не сплатив ані у повному обсязі, ані частково. При цьому, у якості забезпечення відповідних укладених кредитних договорів, відповідач передав в заставу Банку, належні у ТОВ "Голдленд-2018" автомобілі: VOLKSWAGEN Arteon SB R-Line vin-номер НОМЕР_2 та SKODA Karoq Style vin-номер НОМЕР_3 . Тобто, рухоме майно відповідача перебуває у заставі.

Водночас, за відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутний капітал ТОВ "Голдленд-2018" дорівнює 1 000 000,000 грн. При цьому, за твердженням ТОВ "Аграрленд", відповідач має невиконані боргові зобов`язання перед AT «Державний експортно-імпортний банк України» на суму 3 387 210,00 грн., що не спростовано матеріалами оскарження та не заперечується представником відповідача у судовому засіданні. Відтак, статутний капітал ТОВ «Голдленд -2018» в три з половиною рази менше, ніж загальна сума заборгованості підприємства перед кредиторами, що дає підстави вважати про відсутність у вказаного підприємства можливості погашення боргу перед позивачем своїми статутними активами.

Разом з тим, у матеріалах оскарження відсутні будь-які дані про наявність у ТОВ «Голдленд -2018» будь-якого нерухомого майна або додаткового рухомого майна для можливості їх використання для забезпечення виконання зобов`язань.

Вищенаведена інформація вбачається з матеріалів справи та могла бути встановлена судом першої інстанції, але місцевий суд зазначеного не врахував при ухваленні відповідного рішення.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що у позивача не буде можливості стягнути заборгованість з відповідача за рахунок його майна, натомість відповідач може в будь-який час до закінчення розгляду справи по суті вжити заходів щодо розпорядження коштами, розміщеними на його рахунках, що призведе до утруднення або навіть унеможливлення виконання рішення суду у цій справі, у разі задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивачем доведено наявність обставин, які в підсумковому висновку можуть свідчити про наявність сумнівів щодо можливості виконання судового рішення у випадку стягнення з відповідача суми розмірі 232 333,15 грн.

Водночас, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18; від 17.05.2021 у справі №904/2357/20).

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги те, що умовою застосування заходу забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду через, зокрема, зменшення за кількістю майнових активів відповідача, що було доведено апелянтом при зверненні із заявою про забезпечення позову більш вірогідними доказами, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Аграрленд" про накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Голдленд-2018" в межах суми позову, які наявні на рахунках, відкритих в будь-яких банківських установах, як такі, що були зроблені при не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Окрім цього, накладення арешту на грошові кошти у межах розміру суми позовних вимог, на переконання судової колегії, є саме тим заходом забезпечення позову, який в розумінні приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, є ефективним для захисту оспорюваних прав заявника та таким, що відповідає змісту порушеного права останнього.

Посилання місцевого господарського суду на те, що позивач не зазначає в яких банківських установах знаходяться кошти відповідача, колегією суддів оцінюються критично, оскільки питання встановлення наявності відповідних рахунків та виконання ухвали суду належать до компетенції виконавчої служби, яка має, в свою чергу, алгоритм дій та відповідний інструментарій для виявлення банківських рахунків боржника та арешту коштів на них.

Південно-західний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, натомість, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали належним чином не було з`ясовано обставини, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали, а тому, заява позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Голдленд-2018" в межах суми позову, які наявні на рахунках, відкритих в будь-яких банківських установах, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" та скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2021 року у справі №915/1032/21 з прийняттям нового рішення про задоволення заява позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Голдленд-2018" в межах суми позову, які наявні на рахунках, відкритих в будь-яких банківських установах.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали покладаються на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2021 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №915/1032/21 скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018" в межах суми позову, які наявні на рахунках, відкритих в будь-яких банківських установах, у розмірі 232 333,15 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018" (, вул. Перемоги, буд. 47, смт. Березанка, Березанський р-н, Миколаївська обл., 57401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрленд" (, вул. 2 Козацька, 27, м. Миколаїв, 54051) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого стороною за розгляд апеляційної скарги.

На виконання даної постанови доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Матеріали оскарження у справі №915/1032/21 повернути до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 25.11.2021.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.

Враховуючи припинення відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, надіслати копію цієї постанови від 24.11.2021 у справі №915/1032/21 на електронні адреси, зазначені учасниками справи (згідно з наявної в матеріалах справи інформації).