номер провадження справи 5/162/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 Справа № 908/3019/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ліфтовик (Хортицьке шосе, буд. 1, м. Запоріжжя, 69123; )

До відповідача: Міського комунального підприємства Основаніє (вул. Українська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69095; )

про стягнення 212 717,72 грн.,

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

20.10.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ліфтовик № б/н від 19.10.2021 (вх. № 3234/08-07/21 від 20.10.2021) до Міського комунального підприємства Основаніє про стягнення 212 717,72 грн.

20.10.2021 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.10.2021 № 908/3019/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3019/21 в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, розгляд справи по суті розпочати з 18.11.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 18.11.2021 судом прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 22.01.2016 між Міським комунальним підприємством «Основаніє» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» (далі підрядник) укладено договір № 1. Позивач надав послуги за вказаним договором. Відповідач частково сплатив надані послуги у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 464 917,72 грн. В подальшому, між сторонами укладено договір реструктуризації боргу у розмірі 464 917,72 грн., яким затверджено відповідний графік погашення заборгованості. Відповідач порушив графік погашення заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 212 717,72 грн. за період з листопада 2020 по вересень 2021, яку позивач просить суд стягнути. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву № 458/01-10 від 04.11.2021 (вх. № 23101/08-08/21 від 09.11.2021) відповідач у повному обсязі визнав позовні вимоги у розмірі 212 717,72 грн. та не відмовляється від виконання своїх зобов`язань щодо сплати на користь позивача зазначеної суми заборгованості, яка склалась внаслідок скрутного фінансового становища МКП «Основаніє». З урахуванням викладеного, просить суд вирішити питання щодо повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 50 %.

Вказаний відзив долучений судом до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2016 між Міським комунальним підприємством «Основаніє» (далі замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» (далі підрядник, позивач) укладено договір № 1 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання по наданню послуг: 33.12.1 Ремонтування та технічне обслуговування машин загальної призначеності (лот № 4 послуги з технічного обслуговування ліфтів Правобережне територіальне відділення) (далі - послуги), згідно ПБВЕЛ НПАОП 0.00-1.02-08, наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150, Положення про систему технічного обслуговування та ремонт ліфтів в Україні КД 36.1-001-2000, Положення про технічне обслуговування, ремонт та реконструкцію (відновлення), ДСТУ 22845-85 «Ліфти електричні, пасажирські, вантажні. Правила організації виробництва та приймання монтажних робіт», ДСТУ 22011-95 «Ліфти пасажирські та вантажні. Технічні умови.», ВБН Д2.8-204.02-2004, на об`єктах замовника відповідно до додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник приймає на себе зобов`язання прийняти надані послуги з технічного обслуговування та ремонту ліфтів по акту прийому-передачі виконаних робіт та здійснити оплату підряднику в терміни і на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору передбачено, що термін надання послуг 2016 рік.

Вартість договору складає 2 393 946,24 грн. (без ПДВ, п. 2.1. договору).

Згідно п.п. 3.1.1. договору, підрядник має право отримувати оплату за надані замовнику послуги згідно умов цього договору.

В кінці поточного місяця, наступного за звітним, підрядник надає замовнику акт виконаних робіт з зазначенням їх вартості (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.2. договору визначено, що у разі відсутності заперечень замовник підписує акт виконаних робіт, засвідчує підпис печаткою і у 3 денний термін повертає підряднику один примірник акту виконаних робіт. В разі, якщо у замовника є заперечення щодо отриманого від підрядника акту виконаних робіт, замовник у 3 денний термін повертає підряднику два примірника акту виконаних робіт із мотивованою відмовою у підписанні. Підрядник у 3 денний термін зобов`язаний розглянути та надати замовнику відповідь.

Замовник здійснює оплату за надані послуги на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт не пізніше двадцятого числа місця наступного за звітним (п. 5.3. договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2026, а в частині виконання грошових зобов`язань до повного виконання (п. 7.1).

Сторонами підписано додатки до договору: № 1 «Перелік об`єктів обслуговування», «Калькуляція», № 4 «Розрахунок ціни по статтям витрат на один базовий ліфт вартості технічного обслуговування та ремонт ліфтів».

Факт виконання умов договору підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими печатками Актами приймання виконаних робіт (наданих послуг) з технічного обслуговування та ремонту ліфтів за період січень 2016 серпень 2016 № 01/2016-1/ПТВ від 31.01.2016 на суму 63 707,51 грн., № 02/2016-1/ПТВ від 29.02.2016 на суму 197 896,38 грн., № 03/2016-1/ПТВ від 31.03.2016 на суму 197 251,14 грн., № 04/2016-1/ПТВ від 30.04.2016 на суму 191 283, 21 грн., №05/2016-1/ПТВ від 31.05.2016 на суму 191 514,44 грн., № 06/2016-1/ПТВ від 30.06.2016 на суму 190 416,24 грн., № 07/2016-1/ПТВ від 31.07.2016 на суму 185 270,73 грн., № 08/2016-1/ПТВ від 31.08.2016 на суму 115 752,61 грн. (а.с. 38-45).

Станом на 27.10.2016 сторонами складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого заборгованість МКП «Основаніє» на користь ТОВ «Ліфтовик» становить 483 844,62 грн. (а.с. 46).

Листом від 228/01-05 від 14.03.2019 відповідач запропонував позивачу зарахувати переплату МКП «Основаніє» за договором № 31/12/2014-1 від 31.12.2014 у сумі 8 096,13 грн. та договором № 31/12/2014-2 від 31.12.2014 у сумі 10 830,77 грн. в рахунок заборгованість за договором №1 від 22.01.2016.

Станом на 20.03.2019 сторонами складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого заборгованість МКП «Основаніє» на користь ТОВ «Ліфтовик» становить 464 917,72 грн. з урахуванням вказаних вище сум переплати МКП «Основаніє» за іншими договорами (а.с. 47).

18.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик» (підрядник) та Міським комунальним підприємством «Основаніє» (замовник) укладено договір реструктуризації № б/н, відповідно до якого предметом договору є умови і порядок сплати МКП «Основаніє» заборгованості на користь ТОВ «Ліфтовик» згідно з договором № 1 від 22.01.2016 в розмірі 464 917,72 грн. (п. 1.1.). Пунктом 1.2. договору реструктуризації визначено графік погашення заборгованості, а саме: до 30.11.2020 18 717, 72 грн., до 31.12.2020 19400,00 грн., до 31.01.2021 19400,00 грн., до 28.02.2021 19400,00 грн., до 31.03.2021 19400,00 грн., до 30.04.2021 19400,00 грн., до 31.05.2021 19400,00 грн., до 30.06.2021 19400,00 грн., до 31.07.2021 19400,00 грн., до 31.08.2021 19400,00 грн., до 30.09.2021 19400,00 грн., до 31.10.2021 19400,00 грн., до 30.11.2021 19400,00 грн., до 31.12.2021 19400,00 грн., до 31.01.2022 19400,00 грн., до 28.02.2022 19400,00 грн., до 31.03.2022 19400,00 грн., до 30.04.2022 19400,00 грн., до 31.05.2022 19400,00 грн., до 30.06.2022 19400,00 грн., до 31.07.2022 19400,00 грн., до 31.08.2022 19400,00 грн., до 30.09.2022 19400,00 грн., до 31.10.2022 19400,00 грн.

В порушення умов договору реструктуризації № б/н від 18.08.2020, відповідач оплат не здійснив, у зв`язку з чим станом на 18.11.2021 заборгованість відповідача за період з листопада 2020 по вересень 2021 складає 212 717,72 грн., яку позивач просить стягнути. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на надання правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3019/21 та додаткові письмові пояснення, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Факт виконання умов договору підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими печатками Актами приймання виконаних робіт (наданих послуг) з технічного обслуговування та ремонту ліфтів за період січень 2016 серпень 2016.

Заборгованість відповідача у розмірі 212 717,72 грн. підтверджена матеріалами справи та визнана Міським комунальним підприємством Основаніє, про що зазначено у відзиві на позовну заяву № 458/01-10 від 04.11.2021 (вх. № 23101/08-08/21 від 09.11.2021).

Таким чином, заявлені позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача основної заборгованості на суму 212 717,72 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст. 129, ч. 1 ст. 130 ГПК України, судові витрати зі сплати 50 % суми судового збору у розмірі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на відповідача 1 595,38 грн., 50 % суми судового збору у розмірі 1 595,39 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету за відповідною ухвалою суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 даного Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2021 адвокатом Шкабуро О.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліфтовік» (клієнт) укладено договір про надання послуг з правничої (правової) допомоги, яким передбачено наступне.

Предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом, відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором (п. 1.1.).

На виконання п. 1.1. даного Договору Клієнт надає право (уповноважує) Адвоката, а Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги:

- представництво інтересів клієнта в будь - яких органах судової, законодавчої та виконавчої влади, в правоохоронних та контролюючих органах, органах місцевого самоврядування, фіскальній службі, прокуратурі, поліції, органах нотаріату, державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та будь-якими фізичними особами;

- в судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах (загальної юрисдикції, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальної юрисдикції, господарських, адміністративних), Верховному Суді з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, незалежно від процесуального статусу Клієнта (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений, свідок, цивільний позивач, цивільний відповідач у кримінальному провадженні, тощо) (п. 2.1.).

Клієнт зобов`язується:

- своєчасно забезпечувати Адвоката всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених даним Договором, у т. ч, документами у потрібній кількості примірників;

- сплатити Адвокату кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням Договору (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, переклад та оплата послуг нотаріуса при посвідченні оригіналів і копій документів, оплата телефонних розмов та інші необхідні витрати по справі);

- своєчасно і у повному обсязі сплачувати обумовлені Договором гонорар Адвоката та фактичні витрати, пов`язані з виконанням Адвокатом Договору (п. 3.1.).

Визначений гонорар встановлюється Сторонами у окремому додатку до цього Договору та є невід`ємною його частиною (п. 3.2.).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2022 або до моменту розірвання договору (п. 4.1.).

Додатком № 1 до договору від 04.01.2021 встановлено розмір адвокатського гонорару за годину роботи 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, а саме за складання процесуальних документів позовної заяви майнового характеру від 3 000,00 грн.

18.10.2021 сторонам договору складено Акт приймання-передачі послуг, відповідно до якого Адвокат надав, а Клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до договору про надання послуг з правничої (правової) допомоги від 04.01.2021 у формі: - підготовка позовної заяви про стягнення з МКП "ОСНОВАНІЄ" коштів в розмірі 212717,72 грн за договором №1 від 22.01.2016. Загальна вартість послуг 3 000 (три тисячі гривень 00 копійок), без ПДВ.

Цим актом сторони підтверджують, що жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги у сторін немає.

Акт приймання-передачі послуг є документом, що підтверджує обсяг наданих послуг та визначає обов`язок Клієнта оплатити надані послуги.

Підписаний сторонами акт приймання-передачі послуг та розрахункові документи підтверджуючі оплату є документами, що підтверджують надання клієнту професійної правничої (правової) допомоги.

Гонорар адвоката сплачено згідно із платіжним дорученням № 2814 від 18.10.2021 на суму 3000,00 грн.

Також, в матеріалах справи містяться копії: ордеру на надання правової (правничої) допомоги серія АР № 1066186 від 19.10.2021, свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП № 001188 від 29.11.2016 на ім`я Шкабуро Олександра Віталійовича.

Розглянувши надані позивачем процесуальні документи та матеріали справи, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що судові витрати з оплати послуг адвоката у розмірі 3 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Клопотання про зменшення розміру адвокатських витрат відповідачем суду не надано.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 130, 233, 236 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства Основаніє (вул. Українська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69095; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ліфтовик (Хортицьке шосе, буд. 1, м. Запоріжжя, 69123; ) суму основного боргу у розмірі 212 717 (двісті дванадцять тисяч сімсот сімнадцять) грн. 72 коп., 50 % судового збору у розмірі 1 595 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 38 коп., витрати на надання правової допомоги у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.11.2021.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.