ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Справа № 918/320/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник Бабій В.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 26.08.2021 суддею Пашкевич І.О. у м. Рівному, повний текст складено 06.09.2021 у справі № 918/320/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

про стягнення 26 620 665,38 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про стягнення 26 620 665,38 грн задоволено частково.

1.2. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг у сумі 23 549 013 грн 15 коп., 3% річних в розмірі 745 443 грн 29 коп., інфляційні втрати у сумі 1 682 046 грн 85 коп., пеню у розмірі 322 081 грн 05 коп. та 399 310 грн 00 коп. судового збору.

1.3. У задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 322 081,05 коп. відмовлено.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не своєчасно, з порушенням строку визначеного за договором №5156/1920-БО-28 від 23.09.2019 про постачання природного газу розрахувався за поставлений природний газ.

2.2. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №5156/1920-БО-28 від 23.09.2019, щодо своєчасної оплати поставленого природного газу слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 26 620 665, 38 грн. заборгованості, з яких: 23 549 013,15 грн основного боргу, 644 162,10 грн пені, 745 443,29 грн трьох процентів річних та 1 682 046,85 грн інфляційних втрат.

2.3. Суд першої інстанції, скористався правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, та зменшив розмір пені на 50 % (що становить - 322 081 гривень 05 копійок), а відтак розмір пені, який підлягає до стягнення становить 322 081 гривень 05 копійок.

3. Доводи апеляційних скарг.

3.1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення в частині стягнення пені в розмірі 322081,05 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені повністю; стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" судовий збір у розмірі 7246,83 гривні.

3.1.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку відповідача, під час винесення рішення від 26.08.2021 року у справі № 918/320/21, саме в частині стягнення пені у розмірі 322 081,05 грн, Господарський суд Рівненської області дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, та припустився неправильного застосування норм матеріального права.

3.1.3. Зазначає, що зменшивши заявлений до стягнення розмір пені лише на 50%, тим самим задовольнивши позов НАК "Нафтогаз України" в частині стягнення пені у розмірі 322 081,05 грн, Господарський суд Рівненської області в рішенні від 26.08.2021 року у справі № 918/320/21:

- дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи: сума конкретних обставин справи № 918/320/21 свідчить про виключний характер правовідносин, що склалися між "Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» в частині стягнення пені за неналежне останнім грошового зобов`язання за Договором постачання природного газу № 5156/1920-БО-28 від 23.09.2019 року, та можливість і необхідність зменшення пені на 100% , а не 50%, як це було зроблено Господарським судом Рівненської області;

- припустився неправильного застосування ст. 233 ГК України і ч. 3 ст. 551 ЦІК України, шляхом їх неправильного тлумачення, так як дійшов висновку про можливість зменшення на їх підставі заявленої до стягнення пені лише на 50%.

3.2. Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.2.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить поновити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21; прийняти та відкрити апеляційне провадження; рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 322081,05 грн скасувати; прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" щодо стягнення пені у розмірі 322081,05 грн, у стягненні яких було відмовлено - задоволити; судові витрати покласти на відповідача.

3.2.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки.

3.2.3. Зокрема, апелянт не погоджується зі зменшенням неустойки, тобто розміру штрафних санкцій встановлених ст.233 Господарського кодексу України, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

3.2.4. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погоджується з рішенням Господарського суду Рівненської області від 26 серпня 2021 року щодо часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням судом розміру пені, а тому вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.233 Господарського кодексу України, ст.ст. 549-552,599,625 Цивільного кодексу України, та процесуального, ст.ст. 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. На електронну адресу суду апеляційної інстанції 02.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 року у справі №918/320/21 в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені в розмірі 322 081,05 гривень залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

4.2. 28 жовтня 2021 року на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" - адвоката Бабія В.В. надійшла заява про участь у судовому засіданні по справі № 918/320/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, відповідно до якої просить надати можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволене.

4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу";

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань";

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2019 року між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (надалі Споживач, відповідач) було укладено Договір №5156/1920-БО-28 постачання природного газу (далі Договір, 17-25), за умовами якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору).

7.3. В подальшому 24.10.2019, 12.11.2019, 09.12.2019, 28.12.2019, 28.01.2020, 24.02.2020, 23.03.2020 та 23.04.2020 сторони Договору уклали додаткові угоди №1-8.

7.4. Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

7.5. Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 9 559,982 (дев`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 2019 - 427,309; листопад 2019 - 1 348,687; грудень 2019 - 2 285,093; січень 2020 - 1 665,570; лютий 2020 - 1 885,65; березень 2020 - 1 459,375; квітень 2020 - 488,292 (п. 2.1. Договору).

7.6. Пунктом 3.8. Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані Споживачем в той період (періоди), коли Споживач був включений до Реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу. В акті приймання-передачі природного газу, ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього Договору).

Згідно п. 4.2. Договору ціна за 1000 куб.м природного газу визначається Сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

7.7. У п. 4 Додаткової угоди № 1 до Договору Сторони визначили доповнити пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору підпунктом 4.2.1 у наступній редакції: "4.2.1. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 272,7604 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5 127,3125 грн.

7.7.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн за 1000 куб.м на добу.

7.7.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 429,9504 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5 315,9405 грн за 1000 куб.м."

7.8. У п. 1 Додаткової угоди № 2 до Договору Сторони визначили доповнити пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору підпунктом 4.2.2 у наступній редакції: "4.2.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 899,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5 878,80 грн.

7.8.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн за 1000 куб.м на добу.

7.8.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 056,19 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6 067,43 грн за 1000 куб.м."

7.9. У п. 1 Додаткової угоди № 3 до Договору Сторони визначили доповнити пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору підпунктом 4.2.3 у наступній редакції: "4.2.3. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 276,6958 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5 132,035 грн.

7.9.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн за 1000 куб.м на добу.

7.9.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 433,8858 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5 320,663 грн за 1000 куб.м."

7.10. У п. 1 Додаткової угоди № 4 до Договору Сторони визначили доповнити пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору підпунктом 4.2.4 у наступній редакції: "4.2.4. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим Договором складає 5 500,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6 600,00 грн.

7.10.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157,19 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 188,63 грн за 1000 куб.м на добу.

7.10.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 657,19 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 6 788,63 грн за 1000 куб.м."

7.11. У п. 1 Додаткової угоди № 5 до Договору Сторони визначили викласти з 01 січня 2020 року, зокрема, пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим Договором складає 4 650,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 5 580,00 грн.

7.11.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

7.11.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 774,16 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 5 728,99 грн".

7.12. У п. 1 Додаткової угоди № 6 до Договору Сторони визначили викласти з 01 лютого 2020 року пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) за цим Договором складає 3 948,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 4 737,60 грн.

7.12.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

7.12.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 072,16 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 4 886,59 грн".

7.13. У п. 1 Додаткової угоди № 7 до Договору Сторони визначили викласти з 01 березня 2020 року пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) за цим Договором складає 3 396,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 4 075,20 грн.

7.13.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

7.13.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3 520,16 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом ПДВ - 4 224,19 грн".

7.14. У п. 1 Додаткової угоди № 8 до Договору Сторони визначили викласти з 01 квітня 2020 року пункт 4.2. Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору у наступній редакції: "4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) за цим Договором складає 2 897,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн.

7.14.1. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124,16 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн.

7.14.2. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3 021,16 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом ПДВ - 3 625,39 грн".

7.15. Відповідно до п. 5.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

7.16. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

7.17. Пунктом 11.1. Договору визначено, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

7.18. Вказаний Договір та Додаткові угоди підписані повноважними представниками сторін та скріплені відбитками печаток останніх.

7.19. На виконання умов Договору Постачальник передав Споживачу у власність природний газ на загальну суму 24 192 019,61 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2019 на суму 486 713,27 грн, актом приймання-передачі від 30.11.2019 на суму 5 143 959,04 грн, актом приймання-передачі від 31.12.2019 на суму 8 638 078,86 грн, актом приймання-передачі від 31.01.2020 на суму 6 407 004,52 грн, актом приймання-передачі від 29.02.2020 на суму 131 329,02 грн, актом приймання-передачі від 31.03.2020 на суму 3 364 559,68 грн, актом приймання-передачі від 30.04.2020 на суму 20 375,22 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками Постачальника та Споживача без зауважень та заперечень ( а.с. 35-41).

7.20. Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору.

7.21. Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором на момент звернення з позовом складає 23 549 013,15 грн.

7.22. Також, у зв`язку із порушенням відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за договором поставки природного газу, позивачем, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 644 162,10 грн пені, 3% річних в розмірі 745 443,29 грн та 1 682 046,85 грн інфляційних втрат згідно долученого розрахунку.

7.23. За результатами розгляду позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" місцевим господарським судом прийнято рішення, яким частково задоволено позов з підстав, зазначених у пунктах 2.1. - 2.3. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянтів.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційних скарг, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а оспорюваного рішення без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.3. Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

8.4. Відповідно до ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

8.5. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.6. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

8.7. За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

8.9. Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

8.10. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

8.11. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.12. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

8.13. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.14. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

8.15. Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.16. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

8.17. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.18. Доказів сплати заборгованості в сумі 23 549 013,15 грн відповідач не надав, вимог позивача в цій частині не спростував.

8.19. Враховуючи надані позивачем копії актів приймання-передачі природного газу та докази часткової сплати заборгованості відповідачем (надані позивачем банківські виписки), суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 23 549 013,15 грн основної заборгованості за Договором.

8.20. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

8.21. Пунктом 7.2. Договору визначено, у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

8.22. У п. 2 Додаткової угоди № 5 до Договору, Сторони визначили викласти з 01.01.2020 року пункт 7.2. Розділу 7 "Відповідальність Сторін" цього Договору у наступній редакції: "7.2. У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

8.23. Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.24. Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.25. За умовами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

8.26. Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

8.27. Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено представником, що відповідач допустив порушення строків оплати поставленого згідно Договору природного газу, а відтак повинен нести відповідальність за порушення зобов`язання, передбачену Законом та умовами Договору.

8.28. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач, в порядку пункту 7.2. Договору, нарахував відповідачу пеню в сумі 644 162,10 грн.

8.29. Апеляційним судом, у свою чергу, перевірено наданий розрахунок пені та визнано його арифметично правильним.

8.30. Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

8.31. Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

8.32. Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

8.33. При цьому, за положенням частини першої статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

8.34. Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

8.35. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

8.36. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

8.37. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19, 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

8.38. Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

8.39. Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

8.40. Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

8.41. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

8.42. Відповідач подав клопотання у якому просив суд першої інстанції скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшивши суму штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на 100% із врахуванням: того, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури та має стратегічне значення; майнового (збиткового) стану відповідача; стягнення пені без істотного зменшення у період фінансової кризи призведе до збитковості відповідача; того, що заборгованість за природний газ, отриманий відповідачем від позивача виникла через несплату кінцевими споживачами; добросовісної поведінки відповідача та відсутності прямого умислу; ТОВ "Рівнетеплоенерго" не могло впливати на розподіл коштів з рахунку із спеціальним режимом використання, нормативи відрахування з якого визначалось Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; майнового стану позивача, який не довів що погіршення фінансового стану чи завдання йому збитків виникло саме у зв`язку з невиконанням відповідачем Договору; відповідач має заборгованість за оренду котелень та теплопунктів та за оренду об`єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради в сумі 11 188 257,96 грн за 2020 рік; у зв`язку з несвоєчасною виплатою державою пільг і житлових субсидій виник борг державного бюджету перед ТОВ "Рівнетеплоенерго"; при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

8.43. Оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх позицій, з огляду на відсутність підстав для висновку про те, що порушення відповідачем зобов`язання за Договором мало наслідком значні збитки для позивача, місцевий господарський суд, повно та всебічно перевіривши доводи сторін щодо зменшення штрафних санкцій та надані на їх підтвердження докази, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового зменшення розміру належних до сплати пені на 50 %, до 322 081 грн 05 коп., що за обставин цієї справи не призводить до нівелювання значення неустойки як відповідальності за порушення виконання зобов`язання.

8.44. При цьому суд першої інстанції враховував те, що позивач не надав суду доказів заподіяння йому збитків внаслідок прострочення сплати суми заборгованості за поставлений природний газ.

8.45. Враховуючи вищевикладене, суд зменшив розмір пені до 50% від заявленої суми 644 162 грн 10 коп., та постановив стягнути її в сумі 322 081 грн 05 коп.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 322 081 грн 05 коп. відмовлено.

8.46. Апелюючи до суду апеляційної інстанції, відповідач у своїй апеляційній скарзі просить зменшити розмір пені на 100%.

8.46.1. Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити у зв`язку із цим, що зменшення пені на 100% - це фактично звільнення відповідача від порушення договірних зобов`язань, що у свою чергу призводить до втручання суду у господарську діяльність, до порушення балансу інтересів сторін, а також нівелювання інституту відповідальності за порушення зобов`язань.

8.46.2. У свою чергу позивач, оспорюючи рішення суду першої інстанції щодо відмови у стягненні пені в сумі 322 081 грн 05 коп. не враховує, що скориставшись правом на зменшення суми пені на 50%, суд дотримався балансу інтересів сторін, при цьому врахувавши фінансово- господарський стан як позивача так і відповідача.

8.46.3. За таких обставин суд першої інстанції, застосувавши процесуальний інструмент як зменшення пені у розмірі 50%, не допустив порушення норм ні процесуального ні матеріального права як до позивача так і до відповідача.

8.47. Крім того, з огляду на прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував відповідачу передбачені ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 1 682 046,85 грн та 745 443,29 грн 3% річних.

8.47.1. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.47.2. Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що надані розрахунки позивача є арифметично вірними, відповідають положенням статті 625 ЦК України, а відтак позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 1 682 046,85 грн та 745 443,29 грн 3% річних підлягають до задоволення.

8.48. Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

8.49. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.50. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основний борг у сумі 23 549 013 грн 15 коп., 3% річних в розмірі 745 443 грн 29 коп., інфляційні втрати у сумі 1 682 046 грн 85 коп., пеню у розмірі 322 081 грн 05 коп. підлягають до задоволення. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 322 081 грн 05 коп. слід відмовити.

8.51. Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає його обґрунтованим. Таке зменшення розміру пені суд апеляційної інстанції вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, зокрема для відповідача.

При цьому суд апеляційної інстанції врахував, що підприємство відповідача чи не єдине, яке надає послуги по централізованому теплопостачанню та підігріву води; що воно є об`єктом критичної інфраструктури; є підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг населенню та підприємствам, установам, організаціям.

8.52. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - Господарський суд Рівненської області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.53. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтами у кожній із апеляційних скарг є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваних частинах.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21 сплатило платіжним дорученням № від 13.10.2021 судовий збір у розмірі 7 246,83 грн - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.08.2021 у справі № 918/320/21 сплатило платіжним дорученням № 11515 від 13.10.2021 судовий збір у розмірі 7 246,83 грн - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянтів у тих частинах, у яких вони сплатили такий судовий збір за подання апеляційної скарги кожен окремо.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 26 серпня 2021 року у справі №918/320/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 918/320/21 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "26" листопада 2021 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.