РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2021Справа № 910/7756/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Сєдової О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" (03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, будинок 18, літ."Б", приміщення автомийки; ідентифікаційний код: 37120239)

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 11)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Комплекс "Либідський" (03039, м. Київ, вул. М.Грінченка, будинок 18; ідентифікаційний код: 32768518)

про зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін:

від позивача: Кобзар С.М., Власенко Д.Л.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи-1: Літвінов Є.В., Лісайчук М.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальність "Мокра справа" з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. від 13.12.2019, індексний номер 50219150, щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іншого речового права - права оренди (номер запису № 1985643) нежитлових приміщень, загальною площею 818,5 кв.м., що розташовані в нежитловому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, буд. 18, літ. "Б", орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" ().

В обґрунтування позовних вимоги позивач посилається на незаконність та невідповідність умовам договору оренди акту приймання об`єкту оренди від 13.12.2019, у зв`язку з чим, на переконання позивача, відповідач не мав права здійснювати реєстраційну дію щодо припинення іншого речового права - пава оренди (номер запису 1985643), індексний номер рішення 193057948 без одночасного вчинення нотаріальних дій. З огляду на що, такі дії мають бути визнані протиправними, а запис про припинення іншого речового права - права оренди (номер запису 1985643) скасований.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16.06.2021.

08.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України та письмові пояснення по суті спору.

16.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення доказів та поновлення строку на їх подання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 25.08.2021.

25.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення позивача на пояснення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 08.09.2021.

У підготовчому засіданні 08.09.2021 розглянувши клопотання третьої особи про закриття провадження у справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 08.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальність "Мокра справа" у визнанні поважними причин пропуску строку та несвоєчасного подання до суду доказів, а відповідно докази, які подано до суду 25.08.2021 разом із додатковими поясненням залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.10.2021.

Судове засідання 13.10.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Баранова Д.О. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 справу призначено до розгляду на 22.10.2021.

20.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

22.10.2021 до Господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Територія чистоти" про вступ у справу в якості третьої особи на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 05.11.2021.

02.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Комплекс "Либідський" про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 17.11.2021.

17.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача на заяву про розподіл судових витрат понесених третьої особою при розгляді справи.

У судовому засіданні 17.11.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та провив суд про їх задоволення.

Представник третьої особи заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся ухвалою суду.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 17.11.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.06.2010 між ПрАТ "Комплекс "Либідський" (раніше ЗАТ "Комплекс "Либідський", далі - орендодавець) та ТОВ "Мокра справа" (далі - орендар), укладено договір оренди нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 395 за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оперативної оренди нежитлові приміщення площею 837,10 м. кв. згідно плану зазначеного в Додатку № 1 до договору (далі - об`єкт оренди), що розташовані в нежилому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039 м. Київ, Грінченка Миколи, будинок 18, літера "Б", площею 1010,60 кв. м., що належить орендодавцю на праві приватної власності. Орендар має право використовувати територію навколо об`єкту оренди для формування черги та проїзду автотранспорту та мотоциклів клієнтів орендаря та автотранспорту сервісної служби, що обслуговує обладнання, розташоване на об`єкті оренди (детальний опис - додаток № 6 до цього договору).

Відповідно до п. 2.2, 2.3 договору при прийманні-передачі об`єкта оренди складається акт приймання-передачі об`єкта оренди, в якому зазначаються опис стану приміщень, наявність та стан комунікацій в приміщеннях об`єкту оренди. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на орендодавця. Акт приймання-передачі додається до цього договору та є невід`ємною частиною цього договору оренди (додаток № 2).

В п. 3.2, 3.3 договору сторони погодили, що строк оренди складає 50 (п`ятдесят) календарних місяців. Дія договору починається з моменту підписання цього договору сторонами (договору).

Відлік строку оренди починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди, при цьому орендарю надаються орендні канікули на перший та другий місяці оренди. В період дії орендних канікул орендарю не нараховується орендна плата за користування об`єктом оренди. В період дії орендних канікул орендар сплачує комунальні послуги орендодавцю, якщо на цей момент орендар не надав укладені прямі договори з постачальниками електроенергії та водопостачання (п. 3.4 договору).

11.04.2012 сторонами був складений, підписаний та нотаріально посвідчений акт приймання-передачі об`єкту оренди в користування ТОВ "Мокра справа", як орендаря.

01.08.2013 сторонами був укладений договір № 4 про внесення змін та доповнень до договору оренди нежитлових приміщень від 15.06.2010 за реєстровим № 395 (далі - договір про внесення змін № 4).

В п. 1 договору про внесення змін № 4 сторони дійшли згоди, що орендар повертає, а орендодавець приймає приміщення № 7 об`єкту оренди загальною площею 18,6 кв.м. з 11.08.2013, що підтверджується актом здачі-приймання, який є додатком № 3 до даного договору про внесення змін № 4.

У зв`язку з цим сторони погодили виключити з об`єкту оренди приміщення № 7 загальною площею 18,6 кв.м. та викласти перший абзац п. 1.1 договору в наступній редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оперативної оренди нежитлові приміщення площею 818,5 м.кв. згідно з планом, зазначеним у додатку № 1 до договору (далі - об`єкт оренди), що розташовані в нежилому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039 м. Київ, вул. Грінченка Миколи, будинок 18, літера "Б", площею 1010,60 кв.м., що належить орендодавцю на праві приватної власності" (п. 2 договору про внесення змін № 4 ).

Відповідно до п. 6 договору про внесення змін № 4 сторони, дійшовши згоди про продовження чинного строку оренди на 42 (сорок два) календарних місяці, вирішили викласти пункт 3.2 договору у наступній редакції: "Строк оренди складає 92 (дев`яносто два) календарних місяці, який відліковується з моменту підписання та нотаріального засвідчення акту приймання-передачі об`єкта оренди, а саме з 11.04.2012".

Таким чином, враховуючи зміни, внесені сторонами до умов договору оренди нежитлових приміщень № 395 від 15.06.2010, строк оренди за вказаним договором спливав 12.12.2019.

Сторони спору щодо вказаної обставини будь-яких заперечень не висловлювали.

Підписанням договору про внесення змін і доповнень № 7 до основного договору оренди, було змінено процедуру повернення об`єкта оренди з оренди та викладено розділ 7 в наступній редакції:

"7.1. Повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється шляхом підписання відповідно до вимог п. 17.7. цього договору двох актів, а саме:

7.1.1. Акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди з додатком № 1 (додаток № 7 до цього договору);

7.1.2. Акту здачі-приймання об`єкта оренди з оренди (додаток № 8 до цього договору).

7.2. Акти підписуються повноважними представниками сторін.

7.3. Сторони повинні призначити своїх представників та приступити до передачі-прийняття від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди та передачі об`єкта оренди з оренди в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення дії цього договору.

7.4. Орендодавець зобов`язаний в повному обсязі виконати умови п. 5.2.15. цього договору та відповідно до п. 7.3. прийняти в орендаря від`ємні та невід`ємні поліпшення об`єкта оренди, шляхом підписання акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди, відповідно до вимог п. 17.7.

7.5. Після підписання акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди, орендар зобов`язаний передати з оренди об`єкт оренди, шляхом підписання акту здачі-прийняття об`єкта оренди з оренди, відповідно до вимог п. 17.7.

7.6. Орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди після виконання орендодавцем умов п. 5.2.15. договору оренди, підписання акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди та акту здачі-приймання об`єкта оренди з оренди.

7.7. Об`єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди та Акту здачі-приймання об`єкта оренди з оренди.

7.8. У випадку, якщо після виконання орендодавцем в повному обсязі всіх зобов`язань за договором оренди, в тому числі умов п. 5.2.15. в сумі, узгодженій у п. 5.2.15. договору про внесення змін № 7 до договору оренди нежитлових приміщень від 15.06.2010 року, орендар не забезпечив з моменту закінчення строку оренди та/або з дати дострокового припинення дії цього договору, явки свого повноважного представника для підписання акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди та акту здачі-приймання об`єкта оренди з оренди, приймання об`єкта оренди з оренди здійснюється комісією орендодавця в складі не менше трьох осіб.".

13.12.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 50219150 та скасовано запис про речове право № 1985643.

Згідно вказаного запису, який нотаріусом було скасовано, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було зазначено право користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Мокра справа", нежитлових приміщень, загальною площею 818,5 кв.м., що розташовані в нежилому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, буд. 18, літ. "Б", на підставі договору оренди нежитлових приміщень, серія та номер 395, укладеним 15.06.2010 року та посвідченим приватним нотаріусом КМНО Фроловою О.О.

Вказані реєстраційні дії було вчинено відповідачем на підставі:

- Листа, серія та номер 12/12/19, виданий 12.12.2019, видавник: Приватне акціонерне товариство "Комплекс "Либідський";

- Заяви про прийняття нотаріусом грошових коштів у депозит для передачі "Мокра справа", серія та номер: 11-12-2019, виданий 11.12.2019, видавник: Приватне акціонерне товариство "Комплекс "Либідський";

- Квитанції, серія та номер: 1, виданої 12.12.2019, видавник Войтовський B.C.. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу;

- Проекту акту приймання об`єкта оренди, серія та номер: б/н, виданий 12.12.2019, видавник: Приватне акціонерне товариство "Комплекс "Либідський".

Орендодавець, надавши вищевказані документи, просив:

- Здійснити нотаріальне посвідчення підписів осіб - членів комісії, що склали акт приймання об`єкта оренди, складеного комісією орендодавця;

- Провести державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди (номер запису 1985643) нежитлових приміщень, загальною площею 818,5 кв.м., що розташовані в нежилому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, буд. 18, літ. "Б", (орендарем яких було ТОВ "Мокра справа"), щодо строкового платного користування на умовах оперативної оренди, яке виникло на підставі договору оренди та припинене у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди.

Як про це вказує позивач, інформація, викладена орендодавцем у листі за вих. № 12/12/19 від 12.12.2019 не відповідала дійсності та була спрямована на введення нотаріуса в оману, з метою вчинення дій, які в результаті порушили права ТОВ "Мокра справа", спричинивши значну матеріальну, моральну та репутаційну шкоду.

Позивач, як заінтересована особа, після перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з інформацією що міститься у заяві про державну реєстрацію прав на їх обтяжень № 37526190 від 13.12.2019, виявив невідповідність поданих документів заявником із фактичним станом, у зв`язку з чим, звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. від 13.12.2019, індексний номер 50219150, щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іншого речового права - права оренди (номер запису № 1985643) нежитлових приміщень, загальною площею 818,5 кв.м., що розташовані в нежитловому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, буд. 18, літ. "Б", орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" ().

В якості підстав з якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та обумовлює можливість їх задоволення, вказує наступні обставини.

Листом за вих. № 10/12/19 від 10.12.2019 орендар задля вирішення питання компенсації орендодавцем орендарю вартості від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди, узгоджених з орендодавцем, запропонував орендодавцю укласти та нотаріально посвідчити договір про внесення змін № 9 до договору оренди.

З метою укладання та нотаріального посвідчення договору про внесення змін № 9 до договору оренди, орендар запропонував орендодавцю 12.12.2019 о 10:30 год. забезпечити присутність повноважного представника від орендодавця в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фролової О.О., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Івана Пулюя, буд. 5.

Втім, позивач вказує, що представник орендодавця стверджував, що орендар 12.12.2019 на 11:00 год. не забезпечив явки свого представника для підписання та нотаріального посвідчення акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень та акту здачі-приймання об`єкта оренди з оренди, що на переконання позивача не відповідає дійсності.

Дане "твердження" орендодавця про "не забезпечення орендарем явки свого представника для підписання акту приймання-передачі від`ємних та невід`ємних поліпшень та акту здачі приймання об`єкта оренди з оренди", лягло в основу складанню комісією орендодавця "акту приймання об`єкта оренди від 13.12.2019 року".

У свою чергу, позивач відзначає, що орендар забезпечив явку свого повноважного представника для підписання акту приймання-передачі від`ємних та невід`ємних поліпшень та акту здачі приймання об`єкта оренди з оренди, але проекти актів не відповідали реальним обставинам, а саме:

- проект акту приймання-передачі від`ємних та невід`ємних поліпшень, який запропонував для підписання орендодавець був ідентичним додатку № 2 договору № 7 до договору оренди, що не відповідало реальній ситуації на той час, так як орендодавцем було лише частково компенсовано орендарю зроблені від`ємні та невід`ємні поліпшення об`єкта оренди і виключно ті, які невизначені додатком № 5 договору оренди.

В запропонованому орендарем проекті акту приймання-передачі від`ємних та невід`ємних поліпшень було вказано всі без винятку поліпшення, в тому числі й ті, що не були компенсовані орендодавцем ані частково, ані в повному обсязі.

Більше того, позивач вказує, що орендодавець відмовився підписати договір про внесення змін № 9 до договору оренди, який би врегулював відносини сторін та надав би можливість орендарю підписати запропонований орендодавцем проект акту приймання-передачі від`ємних та невід`ємних поліпшень. Орендодавець вирішив привласнити абсолютно всі поліпшення, відмовившись від будь-якої компенсації орендарю.

Проект акту здачі-прийняття об`єкта оренди з оренди, який запропонував для підписання орендодавець був ідентичним додатку № 3 договору № 7 до договору оренди, що не відповідало реальній ситуації на той час.

Відтак, позивач вказує, що "акт приймання об`єкта оренди від 13.12.2019 року" є неправомірним та таким, який складений у невідповідній формі та з порушенням умов договору оренди, а саме п. 7.1., п. 7.6., п. 7.7., п. 7.8.

При тому, позивач вказує, що дії відповідача не відповідають вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, посилаючись на те, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у нього лише у результаті здійснення нотаріальних дій, реалізуються виключно одночасно з їх вчиненням. При цьому, одночасність вчинення нотаріальної дії та проведення державної реєстрації речового права, що виникає за її наслідками, означає, що вони здійснюються, принаймні, в один день.

З огляду на це, відповідач не мав права здійснювати реєстраційну дію щодо припинення іншого речового права - права оренди (номер запису № 1985643), індексний номер рішення 193057948 без одночасного вчинення нотаріальних дій.

У поданих третьою особою поясненнях на позовну заяву Приватне акціонерне товариство "Комплекс "Либідський" заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить суд відмовити в задоволені позову, з огляду на слідуюче:

- вимоги щодо компенсації вартості робіт зазначених у додатку № 5 до договору оренди є безпідставними, оскільки, такі вимоги суперечать положенням договору оренди та досягнутим між сторонами домовленостям. Посилання позивача на пункти 5.2.5. та 6.1.4. договору оренди щодо компенсації вартості робіт не зазначених у додатку № 5 до договору оренди є безпідставними, оскільки, такі вимоги суперечать положенням договору про внесення змін № 7 до договору оренди;

- спір за позовом ТОВ "Мокра Справа" до ПрАТ "Комплекс "Либідський" про відшкодування вартості поліпшень за договору оренди знаходиться на розгляді у Господарському суді міста Києва справа № 910/19880/20;

- доводи позивача щодо порушень процедури складання акту приймання об`єкта оренди від 13.12.2019 не відповідають дійсності, оскільки в п. 19 договору про внесення змін № 7 сторонами розроблено та погоджено акт здачі-приймання об`єкта оренди з оренди, який сторони повинні підписати після фактичного прийняття орендодавцем поліпшень та підписання сторонами акту передачі-приймання від`ємних та невід`ємних поліпшень об`єкта оренди. Затверджений сторонами проект акту здачі-приймання об`єкта оренди з оренди додається до цього договору;

- позов ТОВ "Мокра справа" жодним чином не направлений на відновлення або визнання будь-якого права ТОВ "Мокра справа", а лише призведе до необґрунтованого втручання у майнові права ПрАТ "Комплекс "Либідський", ТОВ "Нікаліус" та ТОВ "Фешн енд Дизайн".

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання порушенням.

Таким чином, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, становлять підставу позову, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. При цьому відсутність факту порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом, зокрема визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у низці рішень Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема але не виключно: від 27.06.2018 у справі № 910/11255/16; від 14.05.2019 у справі № 916/465/18; від 19.02.2020 у справі № 910/16448/18.

Так, у поданій позовній заяві позивач посилається на порушення його прав, яке зокрема зумовлено наявністю інформації викладеної орендодавцем у листі за вих. № 12/12/19 від 12.12.2019, що на переконання ТОВ "Мокра справа" не відповідала дійсності та була спрямована на введення нотаріуса в оману, з метою вчинення дій, які в результаті спричинили значну матеріальну, моральну та репутаційну шкоду позивачу.

Відтак, зі змісту поданої ТОВ "Мокра справа" позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом, на його думку, порушеного права користування об`єктами нерухомості, що були ним орендовані на підставі договору оренди нежитлових приміщень від 15.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 395.

Втім, суд презюмує, що позивач у своїй позовній заяві не вказує, яке саме майнове право він просить суд захистити, адже, навіть за наявності підстав скасування реєстрації, жодним чином не відновить становища позивача.

Більш того, суд вказує, що й сам позивач жодним чином не обґрунтовує, як будуть відновлені порушені на його думку права та інтереси у разі задоволення позову.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспорюванню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відтак, в розумінні автономних термінів, які застосовуються судом в контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, даний спір стосується втручання у право мирного володіння майном (в даному випадку - ТОВ "Нікаліус", ТОВ "Фешн енд Дизайн" та безпосередньо ПрАТ "Комплекс "Либідський").

Означені висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною Касаційним господарським судом у своїй постанові від 14.02.2019 у справі № 911/792/18.

Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини (резюме якої надається за п. 49-50 Рішення у Справі «Москаль проти Польщі від 15.09.2009 Заява № 10373/05») втручання у мирне володіння майном є дозволеним, якщо воно додержується наступних принципів:

(a) таке втручання передбачено умовами, визначеними законом («subject to the conditions provided for by law») принцип сформульовано у справі Колишній король Греції та Інші особи проти Греції Заява № 25701/94);

(b) наявність встановленого публічного інтересу ("public interest") та переслідування легітимної мети ("legitimate aim");

(с) вжиття заходів, що є пропорційними та збалансованими для досягнення легітимної мети - наприклад, згідно з Рішенням у Справі Jahn та Інші Особи проти Німеччини Заяви №№ 46720/99, 72203/01 та 72552/01, а також забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та вимогами захисту основоположних прав особи згідно з Рішенням у справі Gashi проти Хорватії Заява № 32457/05.

Водночас, суд констатує, що позов ТОВ "Мокра справа" жодним чином не направлений на відновлення або визнання будь якого права ТОВ "Мокра справа", а лише призведе до втручання у майнові права ПрАТ "Комплекс "Либідський", ТОВ "Нікаліус" та ТОВ "Фешн енд Дизайн".

Крім того, суд відзначає, що спір про майнове право ТОВ "Мокра Справа" щодо об`єкту оренди вже розглянуто Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/1629/20, судовими рішеннями в якій у задоволенні первісного позову про визнання за ТОВ "Мокра справа" переважного права перед третіми особами на укладення договору (договорів) оренди нежитлових приміщень в нежилому приміщенні мийки за адресою: 03039, м. Київ, вул. М.Грінченка, будинок 18, літера "Б", площею 1010,6 квадратних метри - відмовлено.

Разом з тим, суд вказує, що на розгляді у Господарському суді міста Києва справа № 910/19880/20 вже перебуває спір про наявність чи відсутність будь яких прав ТОВ "Мокра справа" на відшкодування вартості поліпшень об`єкту оренди.

Частиною 1, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, суд вказує, що позивач при зверненні з даним позовом не наводить з посиланням на вірогідні засоби доказування підстав в чому ж саме полягає порушення, невизнання або ж оспорення прав чи законних інтересів ТОВ "Мокра Справа" саме прийнятим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. від 13.12.2019, індексний номер 50219150, рішенням щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іншого речового права - права оренди (номер запису № 1985643) нежитлових приміщень, загальною площею 818,5 кв.м., що розташовані в нежитловому будинку - приміщенні мийки, за адресою: 03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, буд. 18, літ. "Б", орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" (), та відповідно, яким чином скасування спірного рішення відновить "порушені права" позивача.

За таких обставин, суд визнає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає за необхідне вказати, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зроблені у рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Оскільки, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні з даним позовом не було доведено його порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів за наслідками прийнятого приватним нотаріусом спірного рішення, та відповідно, не обґрунтовано, яким чином його скасування відновить "порушені права" позивача, що у свою чергу й послугувало підставою для відмови в позові, то за таких підстав іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та в даному випадку не можуть вплинути на результат прийнятого рішення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокра справа" (03039, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, будинок 18, літ."Б", приміщення автомийки; ідентифікаційний код: 37120239) до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 11), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Комплекс "Либідський" (03039, м. Київ, вул. М.Грінченка, будинок 18; ідентифікаційний код: 32768518) про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 29.11.2021

Суддя Д.О. Баранов