ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7952/21
Суддя Ярошенко В.І. , розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХПРОМ-МАШ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (повідомлення) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХПРОМ-МАШ" про стягнення заборгованості у розмірі 2 356, 79 грн, яка складається з основного боргу - 1 117, 00 грн, 3% річних - 86, 58 грн, пені - 1 022, 97 грн, інфляції - 130, 24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 347 від 01.08.2019, в частині оплати послуг пропускного режиму.

Ухвалою суду від 22.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/7952/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу для подання відзиву встановлено 15-тиденний строк з дня отримання (вручення) даної ухвали.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не надав.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) містяться відомості про юридичну особу, зокрема, щодо її місцезнаходження. Ухвала суду від 22.09.2021 була надіслана відповідачу на його адресу, вказану в ЄДР, а саме: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ КАРЛА МАРКСА, будинок 46, квартира 109.

Відповідно до положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального суду України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, частина 7 статті 120 Господарського процесуального суду України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На адресу суду повернувся направлений відповідачу конверт із копією ухвали суду від 22.09.2021, до якого відділенням поштового зв`язку додано довідку про причину невручення поштового відправлення - "за закінченням терміну зберігання".

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

Згідно із частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Тому суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

01 серпня 2019 року між Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод іменні О.М.Макарова» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техпром - маш» (далі - відповідач) був укладений договір № 347 про надання послуг пропускного режиму.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за договором № 347 від 01.08.2019, в частині оплати послуг пропускного режиму.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

01 серпня 2019 року між Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод іменні О.М.Макарова» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техпром - маш» (далі - відповідач) був укладений договір № 347 про надання послуг пропускного режиму.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по наданню послуг пропускного режиму працівникам замовника на об`єкт, розташований за адресую м. Дніпро пр-кт О. Поля, 46.

Відповідно до п. 2. 2 замовник зобов`язався:

- дотримувати усі правила пропускного режиму;

- сплачувати виконавцеві вартість послуг з пропускного режиму;

- самостійно отримувати рахунки і акти виконаних послуг;

- підписувати і повертати акти виконаних послуг за 5 днів після отримання;

- у разі неповернення акту виконаних послуг в зазначений термін, послуги вважаються прийнятими і підлягають сплаті згідно договору.

З урахуванням п. 3. 3 договору, у випадку несвоєчасної оплати послуг, замовник сплачує пеню у розмірі 0, 5 % за кожен день прострочення.

Згідно із п. 5. 1 договору, сума оплати в місяць складає без ПДВ 930 грн 83 коп, ПДВ 186 грн 17 коп всього за місяць 1 117 грн 00 коп, що визначається протоколом узгодження договірної ціни.

Відповідно до п. 5. 2 договору № 347 від 01.08.2019, плату за поточний місяць замовник перераховує на підставі підписаного акту виконаних послуг до 10 числа місяця , що йде за звітнім.

На підставі протоколу узгодження договірної ціни замовник, в особі директора ТОВ «ТЕХПРОМ-МАШ» В. Кляутіна та виконавець, в особі заступника генерального директора ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» В. Сербіна дійшли згоди про величину договірної ціни на здійснення послуги по пропускному режиму, сума оплати за місяць складає без ПДВ 930, 83 грн, ПДВ 186, 17 грн. Загальна сума складає 1 117, 00 грн за місяць.

Відповідний протокол складений в двох екземплярах і є невід`ємною частиною договору.

Даний протокол засвідчено печатками та підписано сторонами без заперечень.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору у замовника перед виконавцем утворилась заборгованість за надані послуги в грудні 2019 року на суму 1 117, грн, що підтверджується підписаним актом виконаних послуг по договору від 31.12.2019.

Позивачем відповідно до умов договору пред`явлено відповідачу платіжну вимогу - доручення № о-0104 від 21.12.2019 на суму 1 117 грн. (арк. с.12)

Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод іменні О.М.Макарова» зазначає, що, станом на дату звернення до суду із позовом, загальна сума основного боргу за грудень 2019 року не сплачена та складає 1 117 грн.

Крім того, для врегулювання питань по заборгованості, відповідачу у встановленому порядку була пред`явлена претензія № 157/п-13 від 16.04.2021 (арк. с. 10), з проханням виконати свої зобов`язання за договором № 347 від 01.08.2019.

Однак, відповідач оплату за надання послуг пропускного режиму так і не здійснив, відповідь на претензію не надіслав.

На час прийняття рішення, доказів оплати за надані послуги в повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому позивач, окрім суми основного боргу в розмірі 1 117 грн, просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 022, 97 грн, 3% річних у розмірі 86, 58 грн та інфляційні втрати у розмірі 130, 24 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно з частиною 1 статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наявні у матеріалах справи договора та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг по здійсненню перепускного режиму на режимну територію об`єкту.

Частиною 2 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави (глави 63 Цивільного кодексу України "Послуги. Загальні положення") можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Щодо суми основного боргу

Матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем своїх зобов`язань за договором в частині надання відповідачу послуг по здійсненню перепускного режиму на режимну територію об`єкту на загальну суму 1 117 грн, які останнім прийняті без заперечень та зауважень. Наведене є підставою виникнення у відповідача зустрічного зобов`язання з оплати цих послуг.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на умови договору № № 347 від 01.08.2019 строк виконання відповідачем зобов`язання з повного розрахунку за передбачені договором послуги є таким, що настав.

Статтею 629 Цивільного кодексу встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач факту надання йому позивачем послуг за договором на суму 1 117 грн не заперечив та не спростував; своїх зобов`язань за договором з повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг не виконав, чим порушив умови договору та вимоги закону.

Статтями 598, 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Доказів погашення наявної суми заборгованості в розмірі 1 117 грн відповідачем на час розгляду справи суду не надано.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги в частині суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими.

Щодо нарахування пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормою частини 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 3. 3 договору, у випадку несвоєчасної оплати послуг, замовник сплачує пеню у розмірі 0, 5 % за кожен день прострочення.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем у позовній заяві та встановлено, що під час його проведення позивачем не було вірно визначено суму заборгованості, але вірно визначено період прострочення, оскільки не було враховано наступне:

- згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Позивачем вказана вимога закону не врахована та здійснено нарахування пені у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення без урахування обмежень, встановлених Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Позивачем в розрахунку пені визначено суму прострочення зобов`язання у розмірі 1 022, 97 грн за період з 11.01.2020 по 01.07.2021.

Отже, розрахунок пені, наведений у позовній заяві, визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає положенням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню в розмірі 104,86 грн.

Щодо сум інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 86, 58 грн за період 11.01.2020 по 01.08.2021 вказавши кількість прострочення зобов`язання у 943 дні.

Здійсненням перевірки розрахунку 3% річних судом встановлено, що він виконаний неправильно, а саме при розрахунку позивачем використано неправильні дати початку періодів нарахування на заборгованість за поставлений товару та дати закінчення таких нарахувань.

Після здійсненого судом перерахунку 3 % річних за період з 11.01.2020 по 01.08.2021, судом встановлено, що сума до стягнення 3% річних складає 52, 15 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню в розмірі 52, 15 грн. У решті позовних вимогах про стягнення 3 % річних слід відмовити.

Щодо стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що нарахування здійснено позивачем вірно.

В розрахунку величини інфляції у період прострочення з січня 2020 року по червень 2021 року позивачем визначено суму інфляції у розмірі 130, 24 грн.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, вимоги позивача за зустрічним позовом в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 130, 24 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно із частиною 2статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пунктів 1, 5 частини 1статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв`язку зі внесенням позивачем судового збору в більшому розмірі, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 109 грн підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, на підставі ухвали суду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 352, 53 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХПРОМ-МАШ" (49101, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, б. 46, кв. 109; ідентифікаційний код 36493762) на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1; ідентифікаційний код 36493762) основний борг у 1 117 грн, 3% річних у розмірі 52, 15 грн, інфляційні втрати у розмірі 130, 24 грн, пеню у розмірі 104, 86 та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 352, 53 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

22.11.2021

Суддя В.І. Ярошенко