Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/249/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сирота Б.М. - довіреність № 562-14 від 14.01.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Хаупшева Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного концерну "Укроборонпром"

про стягнення 1046876,42грн (з урахуванням заяви №562-513 від 26.05.2021 про зменшення розміру позовних вимог та заяви №562-697 від 20.07.2021 про зменшення позовних вимог)

Державне підприємство "Львівський державний завод "Лорта" звернулось з позовом до суду про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 1510236,41грн, з яких: 120924,60грн основного боргу, 208282,51грн інфляційних, 759870,97грн пені та 92729,30грн 3% річних.

Ухвалою від 12.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 08.04.2021.

Ухвалою суду від 05.04.2021 продовжено строк ДП "Житомирський бронетанковий завод" для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 08.04.2021 відкладено підготовче засідання на 11.05.2021.

Ухвалою від 11.05.2021 відкладено підготовче засідання на 28.05.2021.

Ухвалою від 28.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження, згідно з ч.3 ст.177 ГПК України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державний концерн "Укроборонпром" та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07.06.2021.

Ухвалою від 07.06.2021 відкладено підготовче засідання на 12.07.2021.

Ухвалою від 12.07.2021 прийнято до розгляду заяву №562-513 від 26.05.2021 про зменшення розміру позовних вимог. Відкладено підготовче засідання на 23.07.2021.

Ухвалою від 23.07.2021 суд прийняв до розгляду заяву позивача №562-697 від 20.07.2021 про зменшення позовних вимог до 1046876,42грн, з яких 797922,44грн основного боргу, 178255,87грн інфляційних, 70698,11грн 3% річних.

Вказаною ухвалою суд також закрив підготовче провадження та призначив справу №906/249/21 до судового розгляду по суті на 08.09.2021.

У судовому засіданні 08.09.2021 оголошувалася перерва до 06.10.2021 та до 20.10.2021.

У судовому засіданні 20.10.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви №562-697 від 20.07.2021 (а.с. 190-191, т.1) та пояснень від 26.05.2021 (а.с. 227-229, т.1).

Представник відповідача позовні вимоги заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 111-152) та у відзиві на заяву про уточнення позовних вимог (а.с.231-235, т.1).

Третя особа свого представника в судове засідання не направила. У письмових поясненнях (а.с .245-246, т.1) просила суд здійснити розгляд справи без участі представника ДК "Укроборонпром".

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представника третьої особи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі представника останньої.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2018 між Державним підприємством "Львівський державний завод "Лорта" (ДП "ЛДЗ" ЛОРТА", постачальник, позивач) та Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (ДП "ЖБТЗ", покупець, відповідач), укладено Договір поставки №558-04/18 (далі - Договір (а.с. 11-15, т.1)), згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець - прийняти продукцію, вказану у Специфікації №1 (додаток №1), надалі - продукція, на умовах та в строки, передбачені Договором.

Позивач вказав, що відповідно актів прийому - передачі від 26.04.2018 та 30.07.2018, за видатковими накладними №14 від 26.04.2018 та №34 від 30.07.2018, умови Договору виконані ним у повному обсязі, проте відповідач не лише не провів авансовий платіж, передбачений п.4.1.1. Договору, але й не розрахувався за поставлену продукцію в цілому ( п.4.1.2 Договору).

Пояснив, що 20.11.2018 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору поставки № 558-04/18 від 15.03.2018, згідно якої передбачалась поставка продукції протягом одного місяця з моменту отримання попередньої оплати.

Така оплата, як вказує позивач, здійснена відповідачем у розмірі 100000 ( сто тисяч) грн, що на 6913,40 грн менше вартості поставки.

Зазначив, що актом прийому - передачі від 30.11.2018 та видатковою накладною № 75 від 30.11.2018 позивач підтвердив виконання своїх зобов`язань за Додатковою угодою № 1 від 20.11.2018, що свідчить про виконання ним обов`язку у повному обсязі.

Оскільки відповідач розрахунки за отриманий товар у повному обсязі не здійснив, станом на час звернення до суду, сума заборгованості останнього склала 1209224,60 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині проведення розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача 208282,51грн інфляційних, 759870,97грн пені та 92729,30грн 3% річних.

В процесі розгляду справи позивач подав заяву №562-513 від 26.05.2021 про уточнення позовних вимог, яку суд прийняв до розгляду та розцінив як заяву про зменшення розміру позовних вимог до 1145244,96грн, з яких 797922,44грн основного боргу, 144981,41грн пені, 141152,48грн інфляційних, 61188,63грн 3% річних. При цьому суму основного боргу у розмірі 797922,44 грн позивач визначив як різницю між здійсненою оплатою у розмірі 100000,00грн та ціною товару за всією поставкою у розмірі 897922,44 грн, яка була визначена згідно з висновком Головного військового представництва Міністерства оборони України від 29.01.2019 №266 та висновком від 20.02.2019 №528 (а.с. 190-191, т.1).

Вподальшому позивачем було подано, а судом прийнято до розгляду заяву №562-697 від 20.07.2021 про зменшення позовних вимог до 1046876,42грн, з яких 797922,44грн основного боргу, 178255,87грн інфляційних, 70698,11грн 3% річних (а.с. 12-14, т.2).

У поясненнях від 26.05.2021 позивач навів додаткові аргументи щодо ціни позову (а.с. 227-229, т.1).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 193, 526, 611, 612 ЦК України.

Відповідач, згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 111-152, т.1) та відзиву на заяву про уточнення позовних вимог (а.с .231-235, т.1), не заперечував щодо факту поставки товару, разом з тим вказав, що відповідно до вимог розділу 2 Договору поставки, проведено контроль якості поставленої продукції, за результатами якої комісія встановила ряд недоліків поставленого товару, внаслідок чого його частина була повернута позивачу. Пояснив, що 20.11.2018 сторони уклали Додаткову угоду №1 про допоставку продукції, на виконання умов якої, згідно видаткової накладної №75 від 30.11.2018, позивач здійснив поставку на загальну суму 106913,38 грн. За вказаного, оскільки за результатами проведення 03.12.2018 вхідного контролю, продукція була визнана придатною для подальшого використання, відповідач вважає, що постачальником зобов`язання з поставки продукції в рамках спірного Договру виконано лише 03.12.2018.

Зсилаючись на п. 3.1. - 3.4., 4.1. Договору, вважає, що ціна продукції, згідно видаткових накладних, є орієнтовною та базовою для визначення вартості продукції на момент оформлення договору. Наголошує, що обов`язок остаточного розрахунку за поставлену продукцію виникає у покупця з моменту підписання сторонами протоколу погодження договірної ціни.

Пояснив, що 19.11.2018 здійснив часткову оплату, разом з тим, вважає, що поставка продукції позивачем без виконання обов`язку покупця щодо проведення попередньої оплати є правом постачальника та не змінює зобов`язання в частині порядку і строків проведення остаточного розрахунку.

Зсилаючись на ЗУ "Про державне оборонне замовлення" №464-ХIV від 03.03.2009 та Положення про представництво державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах організаціях, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.2009 №1107, вважає, що визначення договірної ціни, аналіз собівартості продукції, калькуляція витрат здійснюється військовим представництвом Міністерства оборони України, яким є головне представництво замовника № 4762, а перевірка цих витрат, контроль за цільовим використанням коштів в оплату за поставлену продукцію здійснює філія 1285 ВП МОУ. Пояснив, що станом на дату звернення до суду та написання відзиву на позов, сторони не погодили договірну ціну, Протокол погодження договірної ціни не підписано, а тому у покупця не виникло обов`язку з оплати.

Зазначив, що на адресу позивача направляв лист за вих. № 02/580 від 02.04.2021 про надання протоколу погодження договірної ціни, у відповідь на який ДП "ЛДЗ "Лорта" повідомило, що розрахунково-калькуляційні матеріали з належно оформленими Протоколами погодження договірної ціни направлялися на 4762 ГВП МО України 27.12.2018 та повторно 16.01.2019, однак дані документи на адресу відповідача не надходили, доказів їх направлення позивач не надав. Філія 1285 ВП МОУ при ДП "ЖБТЗ" листом від 09.04.2021 за № 139 повідомила, що в діловодстві філії договору № 558-04/18 від 15.03.2018 та висновку договірної ціни до даного договору не значиться.

Пояснив, що враховуючи тяжкий фінансовий стан підприємства, відсутність вільних обігових коштів, підприємство було не взмозі провести оплату заборгованості у строки, визначені додатковою угодою № 1, також, ДП "ЖБТЗ" планувало розрахуватися з позивачем коштами, які мали надійти від Міністерства оборони України за результатами виконання державного оборонного замовлення.

За вказаного, відповідач вважає, що звернення ДП "ЛДЗ "Лорта" до суду з позовом про стягнення основної заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних є передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

До подачі позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог також звертав увагу на пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимоги про стягнення пені.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний концерн "Укроборонпром" у письмових поясненнях (а.с. 245-246, т.1) повідомила, що вступаючи у справу та таким чином підтримуючи позовні вимоги одного з підприємств-учасників, Концерн автоматично виступає проти іншого свого підприємства-учасника, що порушує принцип рівності підприємств, які входять до складу Концерну, тому Концерн не може надавати перевагу одному учаснику перед іншим. За вказаного, ДП "Укроборонпром" вважає за доцільне вирішити наявний спір шляхом укладення мирової угоди.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки від 15.03.2021 №558-04/18 (а.с. 11-15, т.1), який містить елементи договору поставки та підряду, тобто за своєю правовою природою є договором змішаного типу.

Так, за умовами ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

За ч. 1 ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як зазначалось вище, за умовами п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець - прийняти продукцію, вказану у Специфікації №1 (Додаток №1), надалі - "Продукція", на умовах та в строки, передбачені Договором.

Покупець зобов`язується прийняти продукцію і здійснити оплату на умовах, визначених даним Договором (п. 1.2. Договору).

Продукція, яка поставляється постачальником, купується та використовується покупцем для виконання договірних зобов`язань по Договорам, укладених з Міністерством Оборони України (п. 1.2. Договору).

У п. 2.2 Договору сторони погодили, що контроль якості виготовлення продукції і її приймання здійснює 4762 ГВП МОУ в порядку, встановленому "Положенням про представництва державних замовників по оборонним замовленнях на підприємствах, установах і організаціях", затвердженим постановою КМУ від 21.10.2009 №1107 та у відповідності до умов Договору.

Згідно з п. 2.3 Договору, у випадку поставки продукції неналежної якості або продукції, яка не буде відповідати умовам даного Договору, постачальник зобов`язується за рахунок власних сил і засобів в термін до 20 календарних днів з дати отримання від покупця письмового повідомлення усунути виявлені дефекти і/або недоліки продукції.

Відповідно до п. 3.1. Договору, орієнтовна ціна на продукцію, яка поставляється за даним Договором, визначається Специфікацією на підставі тендерних торгів і є базовою для визначення вартості продукції на момент оформлення договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється по договірній ціні, яка підлягає погодженню з 4762 ГВП МОУ. Для встановлення договірної ціни виконавець у строк не пізніше ніж через 15 календарних днів після надання послуг, надає 4762 ГВП МО України розрахунково - калькуляційні матеріали щодо договірної ціни, складені на підставі фактичних витрат в розрізі статей калькуляцій. Постачальник несе відповідальність за достовірність даних, зазначених у калькуляції. Рівень прибутку у складі ціни не може перевищувати 1% на купівлю комплектуючих виробів, а також 20% решти витрат у складі собівартості власних робіт.

Згідно з п. 3.3. Договору, постачальник надає покупцю і 4762 ГВП МОУ протокол погодження договірної ціни і розрахунково-калькуляційні матеріали, сформовані на основі фактичних і очікуваних витрат та витрат минулих періодів у відповідні терміни. Постачальник веде картку обліку фактичних витрат.

У п. 3.4. Договору сторони обумовили, що на підставі висновку ГВП по договірній ціні, ціна одиниці продукції і загальна вартість продукції, що поставляється за даним Договором, погоджуються сторонами шляхом оформлення Протоколу погодження договірної ціни (при необхідності, сторонами оформляється додаткова угода). Договірна ціна продукції по Договору не повинна перевищувати орієнтовну ціну продукції по Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, покупець здійснює оплату продукції, що поставляється за даним Договором, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в наступному порядку:

4.1.1. Авансовий платіж в розмірі 70% від загальної вартості Продукції здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання факсимільним зв`язком рахунку на оплату від постачальника;

4.1.2. Остаточний платіж за партію відвантаженої Продукції в розмірі, що дорівнює різниці між проведеною покупцем попередньою оплатою та договірною ціною, здійснюється покупцем протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами Протоколу погодження договірної ціни.

Тобто, для визначення суми авансу, сторони мали керуватися пунктом 3.1. Договору, згідно якого базовою ціною для визначення вартості продукції є ціна, зазначена у Специфікації №1 та пунктом 4.1.1 Договору, згідно якого сплата авансового платежу пов`язується із отриманням факсимільним зв`язком рахунку на оплату від постачальника.

Матеріали справи містять підписану сторонами Специфікацію №1 до Договору (а.с. 16-17, т.1), згідно якої загальна сума поставки складає 1202311,20 грн.

На вищевказану суму позивачем було виставлено відповідачу рахунок №14 від 25.04.2021 (а.с. 21,т.1), отримання якого 25.04.2021 представник відповідача підтвердив у судових засіданнях.

Актом приймання-передачі товару від 26.04.2018 та видатковою накладною №14 від 26.04.2018 підтверджено, що на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 688411,20 грн (а.с. 19-20, т.1). Крім того, 30.07.2018 позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 513900,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами Актом приймання-передачі та видатковою накладною №34 від 30.07.2018 (а.с. 23-24, т.1).

За вказаного, загальна сума поставки за Договором склала 1202311,20 грн (688411,20 грн + 513900,00 грн).

Оскільки, як було встановлено судом, рахунок №14 від 25.04.2021 (а.с. 21,т.1) на суму 1202311,20 грн був отриманий відповідачем 25.04.2018, тому 70% від загальної вартості продукції, визначеної згідно п.3.1, 4.1.1 Договору (від 1202311,20 грн), а саме 841617,84 грн, відповідач повинен був перерахувати позивачу у строк до 02.05.2018 (25.04.2018 + 5 банківських днів). Прострочення зобов`язання по сплаті авансу відповідачем має місце з 03.05.2018.

Решту, згідно умов п. 4.1.2 Договору, відповідач повинен був оплатити протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами Протоколу погодження договірної ціни.

Однак, судом встановлено, що лише 19.11.2018 відповідач частково перерахував позивачу кошти, згідно виставленого рахунку, у розмірі 100000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4150 від 19.11.2018 та банківською випискою по рахунку (а.с. 31, 138 т.1).

Решту суми авансу, яка, після зазначеної часткової оплати склала 741617,84 грн, відповідач позивачу не перерахував.

Також судом встановлено, що матеріали справи містять надісланий позивачем супровідний лист про надсилання комплекту розрахунково-калькуляційних матеріалів для погодження договірної ціни на запчастини за Договором від 15.03.2018 №558-04/18. Вказаний лист отриманий відповідачем 27.12.2018, про що міститься відмітка на останньому. Повторно, 16.01.2019 позивачем направлено, а відповідачем отримано аналогічний лист з доданими калькуляційними матеріалами, однак, станом на час розгляду справи Протокол погодження договірної ціни сторони не підписали, що підтвердили також їх представники у судовому засіданні.

З наявних в матеріалах справи Актів вхідного контролю, повідомлень про виклик представника постачальника, накладних-вимог, видаткових накладних (а.с. 122-137, т.1) вбачається, що частина продукції відповідачем поверталася для відновлення, що також підтвердили сторони в судовому засіданні.

Вподальшому, 30.11.2018 сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору поставки №558-04/18 від 15.03.2018, згідно якої, у зв`язку з потребою покупця в додаткових виробах, сторони дійшли згоди про те, що постачальник зобов`язується виготовити і поставити продукцію відповідно до Специфікації №2 (Додаток №2) до Договору поставки №558-04/18 від 15.03.2018, яка є невід`ємною частиною Договору поставки №558-04/18 від 15.03.2018р, а покупець зобов`язується своєчасно здійснити її оплату та прийняти відповідно до умов, зазначених в Специфікації №2 (Додаток №2) Договору поставки №558-04/18 від 15.03.2018р.

За п. 2.3 Угоди, інші умови Договору поставки №558-04/18 від 15.03.2018, що не обумовлені цією Додатковою угодою, залишаються без змін, і сторони підтверджують за ними свої обов`язки. Додаткова угода № 1 від 20.11.2018 є невід`ємною частиною Договору поставки №558-04/18 від 15.03.2018 (а.с .25, т.1).

Матеріали справи містять підписану сторонами Специфікацію №2 до Договору поставки №558-04/18 щодо визначення рівня орієнтовної ціни, згідно якої сторони визначили суму поставки у розмірі 106913,40 грн: умови оплати: 50% передплати, 50% оплати на протязі 3-х банківських днів після проходження контролю на ДП "ЖБТЗ"; поставка продукції - протягом одного місяця з моменту отримання передплати (а.с. 26, т.1).

На вищевказану суму позивачем було виставлено відповідачу рахунок №39 від 20.11.2018 (а.с. 30,т.1), отримання якого 20.11.2018 представник відповідача не заперечував.

На виконання умов вищевказаної Додаткової угоди №1 позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 106913,38 грн, що підтверджується підписаними сторонами актом приймання-передачі продукції від 30.11.2018 та видатковою накладною №75 від 30.11.2018 (а.с. 28-29).

За вказаного, відповідач повинен був провести розрахунок, згідно підписаної Специфікації №2 у строк: 50% передплати, 50% оплати на протязі 3-х банківських днів після проходження контролю на ДП "ЖБТЗ".

Судом встановлено, що матеріали справи містять Акт вхідного контролю №850 від 03.12.2018 (а.с. 139, т.1). Однак, розрахунки за отриману продукцію у визначений Специфікацією строк відповідач не провів, борг за Додатковою угодою №1 в сумі 106913,38 грн виник у відповідача з 07.12.2018 (03.12.2018 + 3 банківських дні)

Сума боргу за Договором та Додатковою угодою також зафіксована сторонами в актах звірки розрахунків (а.с. 35, 42 т.1).

Листами від 18.06.2018, 13.07.2018, 05.02.2019 (а.с. 43-45, т.1) позивач повідомляв про наявну заборгованість та просив її оплатити, у відповідях на які (а.с. 46, 47) відповідач повідомляв про тяжкий фінансовий стан та про те, що оплату підприємство планує здійснити.

Також суд враховує, що зменшення позивачем, під час розгляду справи в суді, загальної вартості поставки до 897922,44 грн (а.с. 208-209), останній обгрунтовує тим, що: - супровідними листами від 27.12.2018 № 564-2653.від 16.01.2019 № 564-62, від 14.02.2019 № 564-281 на адресу 4762 ГВП МО України були направлені розрахунково-калькуляційні матеріали (далі- РКМ) разом з протоколами договірної ціни з додатками до Договору від 15.03.2018 № 558-04/18 та Додаткової угоди №1 від 20.11.2018; - протокоів договірної ціни по Договору та додатковій угоді ДП "ЛДЗ "ЛОРТА" від 4762 ГВП МО України не отримувало, проте підприємству направлені висновки щодо визначення рівня договірної ціни на виготовлення та поставку запасних частин до 30-мм гармати 2А42 від 29.01.2019 № 266 та висновок від 20.02.2019 № 528; - згідно Висновку від 29.01.2019 № 266 вартість за всю продукцію поставлену ДП "ЖБТЗ" по Договору від 15.03.2018 №558-04/18 становить 807660,00 грн; - висновком від 20.02.2019 № 528 вартість Продукції зазначеної в Додатковій угоді №1 від 20.11.2018 до Договору становить 90262,44 грн. Позивач вважає, що ДП «ЖБТЗ» платіжним дорученням № 4150 від 19.11.2018. листом від 27.04.2021 № 528/1070 4762 ГВП МО України підтверджує направлення начальнику філії 637 ВП МО України "Висновків" 4762 ГВП МО України, тому відповідач знав або повинен було знати про вартість продукції, що поставлена за Договором та Додатковою угодою і зробити повний розрахунок з ДП "ЛДЗ "ЛОРТА" по договірній ціні, що не зроблено і на даний час. Оскільки згідно п.4.1.1. Договору відповідач був зобов`язаний здійснити авансовий платіж у розмірі 70% від загальної вартості продукції, що не було зроблено, позивач вважає цілком обґрунтованим, на підставі п.4.1.2. розрахувати суму боргу з 10.08.2018 - через 10 днів після останньої поставки за Договором, яка відбулася 30.11.2018 (а.с. 210-221, т.1)).

Отже, вищенаведеним підтверджується, що як на час звернення до суду, так і на час вирішення спору, сторони не підписали акт погодження договорірної ціни.

Однак, враховуючи, що загальна ціна на всю поставлену продукцію, за даними позивача склала 897922,44 грн, що є меншим від сумарного розміру заборгованості за Додатковою угодою №1 та 70% від вартості товару, зазначеного у рахунку №14 від 25.07.2018 (авансовий платіж), який відповідач повинен був перерахувати позивачу в якості попередньої оплати (106913,38 грн + 841617,84грн), зважаючи на те, що протокол погодження договірної ціни на час вирішення спору сторонами не підписано, суд вважає вимогу позивача про стягнення 797922,44грн основного боргу обґрунтованою.

За вищенаведеного, суд враховує, що у визначений п о з и в а ч е м період у відповідача фактично існував обов`язок здійснити за Договором та Додатковою угодою №1 наступні платежі:

- з 10.08.2018 по 18.11.2018 - 841617,84 грн авансового платежу за Договором (фактично обов`язок зі сплати вказаної суми виник з 03.05.2018 (25.04.2018 + 5 банківських днів, згідно п. 4.1.1 Договору));

- з 19.11.2018 по 06.12.2018 - 741617,84грн авансового платежу за Договором (з урахуванням сплати 100000,00грн 18.11.2018 ( 841617,84 грн -100000.00 грн));

- з 07.12.2018 по 23.07.2021 - 848531,22 грн (з урахуванням обов`язку до 06.12.2018 провести розрахунки за товар, отриманий згідно Додаткової угоди №1 (741617,84грн +841617,84грн))

Отже, заявлена позивачем вимога про стягнення суми основного боргу у розмірі 797922,44 грн (897922,44 грн - 100000,00 грн), що не перевищує фактичних грошових зобов`язань відповідача, які існуватимуть до підписання сторонами протоколу погодження договірної ціни, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За уточненим розрахунком позивача (а.с. 12-14, т.2), за період з 10.08.2018 по 23.07.2021, на суму боргу 797922,44 грн, сума інфляційних складає 178255,87грн, 3% річних - 70698,11грн.

Перевіривши вказані розрахунки, суд дійшов висновку, що позивач невірно визначив розмір заборгованості відповідача в період з 19.11.2018 по 06.12.2018 (після здійсненої 18.11.2018 оплати та до 06.12.2018 - дати, після якої виникли грошові зобов`язання відповідача за Додатковою угодою №1) - 797922,44 грн , тоді як фактична заборгованість у цей період становла 741617.84 грн. (841617,84грн суми авансового платежу - 100000.00 грн оплати).

Враховуючи зазначене, за розрахунком суду:

- за період з 10.08.2018 по 18.11.2018 на заявлену позивачем до стягнення суму боргу у розмірі 797922,44 грн, інфляційні складают 40559,61 грн, 3% річних - 6623,85грн;

- за період з 19.11.2018 по 06.12.2018, на суму боргу у розмірі 741617,84 грн (841617,84грн - 100000,00грн) - 3% річних складає 1097,19грн, інфляційні за вказаний період відсутні;

- за період з 07.12.2018 по 23.07.2021, на суму боргу у розмірі 797922,44 грн, 3% річних складають 62893,78 грн, інфляційні - 137545,48грн.

За вказаного, сума обґрунтовано нарахованих 3% річних складає 70614,82 грн, інфляційних - 178105,09 грн. У стягненні 83,29 грн 3% річних та 150,78 грн інфляційних слід відмовити.

Розрахунки здійснено за допомогою інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає 1046642,35 грн, з яких 797922,44 грн основного боргу, 70614,82 грн 3% річних, 178105,09 грн інфляційних. У стягненні 83,29 грн 3% річних та 150,78 грн інфляційних слід відмовити.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому 6950,40 грн судового збору підлягає поверненню позивачу, згідно його заяви про зменшення розміру позовних вимог, за ухвалою суду, на підставі п.1 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта" (79040, Львівська обл., місто Львів, вул. Патона, буд. 1, ід. код 30162618) до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби народів, буд. 1, ід. код 07620094) задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби народів, буд. 1, ід. код 07620094) на користь Державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта" (79040, Львівська обл., місто Львів, вул. Патона, буд. 1, ід. код 30162618):

- 797922,44 грн основного боргу;

- 70614,82 грн 3% річних;

- 178105,09 грн інфляційних;

- 15699,64 грн судового збору.

3. У стягненні 83,29 грн 3% річних та 150,78 грн інфляційних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.11.21

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.);

3 - відповідачу (рек.);

4 - тр. особі (рек.).