ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 справа № 914/2312/21

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Григорчук Н.В., розглядаючи матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-Ф»,

м. Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона»,

м. Львів

про: стягнення 779 588,18 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Лаврів В.П. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-Ф» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» про стягнення 779 588,18 грн. заборгованості, з яких: 552 529,01 грн. інфляційних втрат та 227 059,17 грн. 3% річних.

Ухвалою від 02.08.2021 було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.09.2021.

21.09.2021 відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 21.09.2021 розгляд справи в межах підготовчого провадження було відкладено на 19.10.2021, оскільки сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суд не повідомили.

В судове засідання 19.10.2021 сторони повторно явку своїх уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суд не повідомили.

Господарським судом, на виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст. 177 ГПК України, з метою остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, ухвалою від 19.10.2021 було запропоновано позивачу:

- нормативно-правове обгрунтування нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат щодо стягнення присуджених сум відповідно до наказу Господарського суду Херсонської області у справі №914/558/16.

- конкретизований розрахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи при цьому суму боргу відповідно до кожного із наказів, та яким чином така сума утворилася на момент здійснення розрахунку (зважаючи на часткове виконання відповідачем рішень судів).

У зв`язку з наведеним, судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 02.11.2021.

01.11.2021 відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не отримав від позивача конкретизованого розрахунку заявлених до стягнення сум, згідно вимог ухвали суду від 19.10.2021.

В судове засідання 02.11.2021 сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили.

Ухвалою від 02.11.2021, судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.11.2021.

08.11.2021, на адресу Господарського суду Львівської області, від позивача надійшли письмові пояснення щодо нормативно-правового обґрунтування нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідно до наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/558/16 та наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/1628/13.

15.11.2021 через канцелярію господарського суду від відповідача поступили:

- заява про відмову від визнання обставин;

- письмові пояснення на пояснення позивача від 05.11.2021 щодо конкретизованого розрахунку позовних вимог;

- клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучення додаткових доказів.

В судове засідання 16.11.2021 з`явився представник відповідача. Позивач явку свого представника не забезпечив.

Крім того, на початку судового засідання представником відповідача було оголошено про подання клопотання №2 про поновлення строку на подання доказів та долучення додаткових доказів від 16.11.2021 та заяви про допит в якості свідка представника позивача.

Розглянувши подані сторонами заяви та клопотання, в тому числі ті, які надійшли до початку судового засідання, судом встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, від позивача конкретизований розрахунок позовних вимог, на виконання ухвали суду від 19.10.2021 надійшов лише 08.11.2021, тобто з пропущенням процесуального строку встановленого судом.

Водночас, відповідачем, у відповідь на поданий позивачем розрахунок, було 15.11.2021 надано письмові пояснення на пояснення позивача щодо конкретизованого розрахунку позовних вимог та заяву про відмову від визнання обставин.

Враховуючи, що від сторін зазначені вище пояснення надійшли з пропущенням процесуального строку, однак такі витребовувалися судом для повного та всебічного розгляду даної справи, то суд дійшов висновку в частині письмових пояснень позивача та письмових пояснень відповідача щодо розрахунку позовних вимог та заяву відповідача про відмову від визнання обставин прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи.

Щодо решти клопотань відповідача, а саме: клопотання від 15.11.2021 та клопотання №2 від 16.11.2021р. про долучення додаткових доказів, зокрема копій договорів про відступлення права вимог, копій кредитного договору та додаткових угод, суд дійшов висновку залишити їх без розгляду та відмовити у поновленні строку на їх подання, з наступних мотивів:

У відповідності до ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Так, суд звертає увагу на те, що докази, які відповідач поданими клопотаннями просить суд долучити до матеріалів справи були відомі та існували ще на стадії підготовчого провадження. За наявності таких доказів, відповідач вправі був з поданням відзиву на позов їх долучити та обгрунтовувати ними свої заперечення проти позовних вимог. Однак, відповідач без поважних причин цього не здійснив.

Більше того, покликання відповідача на те, що вказані клопотання є спростуванням письмових пояснень позивача щодо конкретизованого розрахунку позовних вимог не заслуговують на увагу суду, оскільки докази, які відповідач просить долучити до матеріалів справи, не стосуються предмета спору щодо стягнення коштів відповідно до наказів господарських судів, а тому не відносяться до матеріалів справи. Фактично, поданими клопотаннями відповідач має на меті оспорити в межах даної справи договори між юридичними особами, які не є учасниками даного процесу.

З огляду на наведене, в частині долучення до матеріалів справи зазначених вище доказів судом відповідачу було відмовлено.

Що стосується заяви про допит в якості свідка представника позивача, то суд відмовив у її прийнятті, оскільки така необгрунтована та неоформлена належним чином у відповідності до ст. 87-90 ГПК України. Також відповідачем не зазначено кого саме необхідно допитати в якості свідка та які обставини така особа може підтвердити чи спростувати.

Ухвалою суду від 16.11.2021 розгляд справи по суті відкладено на 23.11.2021.

В судове засідання 23.11.2021 з`явився представник відповідача. Позивач явку свого представника не забезпечив.

В ході розгляду справи по суті, дослідження обставин справи та доказів, судом було з`ясовано наступне:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.01.2014 по справі №923/1628/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» про стягнення 1 558 654,61 грн., позов задоволено; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» 1 311 614 грн. 44 коп. боргу по кредиту, 231 595 грн. 26 коп. боргу по процентах, 15 444 грн. 91 коп. пені по кредиту і процентах, 31 173 грн. 09 коп. витрат по оплаті судового збору.

Вищезазначені кошти стягувались з ТОВ «Квіти Херсона» на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» на підставі укладеного між ними договору невідновлюваної кредитної лінії №12.2-119, з урахуванням додаткових угод №1 від 31.03.2008, №2 від 21.10.2008, №3 від 03.08.2009, №4 від 30.12.2010.

На виконання вищевказаного судового рішення Господарським судом Херсонської області було видано наказ про примусове виконання рішення по справі №923/1628/13 від 07.03.2014, а саме про стягнення з відповідача у даній справі на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» 1 558 654 грн., з яких 1 311 614,44 грн. основного боргу, 231 595,26 грн. процентів, 15 444,91 грн. пені та 31 173,09 грн. витрат по сплаті судового збору.

23.02.2016 між ПАТ «УКРСОЦБАНК», як первісним кредитором, та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АДАМАНТ», як новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги за договором невідновлюваної кредитної лінії №12.2-119 від 06.07.2007, відповідно до умов якого, останнє стало кредитором у правовідносинах з ТОВ «Квіти Херсона», що виникли на підставі договору невідновлюваної кредитної лінії №12.2-119.

11.03.2016 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АДАМАНТ» та ТОВ «ТАНДЕМ - Ф» укладено Договір про відступлення права вимоги (переведення боргу), відповідно до умов якого, останнє стало кредитором у правовідносинах з ТОВ «Квіти Херсона», що виникли на підставі Договору невідновлюваної кредитної лінії №12.2-119 від 06.07.2007.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 05.04.2016 по справі №923/1628/13 заяви ПАТ «УКРСОЦБАНК», ТОВ «Квіти Херсона» та ТОВ «ТАНДЕМ-Ф» про заміну кредитора у зобов`язанні було задоволено: здійснено процесуальне правонаступництво, залучено до участі у справі нового кредитора у відносинах, щодо яких виник спір Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-Ф».

Відповідно до п. 1.3. Договору про відступлення права вимоги до ТОВ «ТАНДЕМ-Ф» переходять всі права первісного кредитора, які були переуступлені ним на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АДАМАНТ» за кредитним договором, в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи право вимоги повернення отриманих боржником (ТОВ «Квіти Херсона») грошових коштів, права вимоги отримання нарахованих та несплачених процентів, пені, платежів, передбачених кредитним договором, інших платежів, передбачених кредитним договором та діючим законодавством України.

Відповідно до п. 1.5. договору про відступлення права вимоги, станом на день укладення та підписання даного Договору заборгованість боржника - ТОВ «Квіти Херсона» перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АДАМАНТ» становить 2 498 502,26 грн, з них: за кредитом 1 311 614,44 грн, за нарахованими процентами 1 186 887,82 грн.

Станом на 26.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» (відповідачем у даній справі) не було погашено боргу за кредитним договором, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-Ф» (позивач у даній справі) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення пені, суми збитків завданих інфляцією та суми 3% річних за прострочку оплати заборгованості по кредиту в сумі 1 311 614,44 грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 08.07.2016 у справі №923/558/16 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Квіти Херсона" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-Ф" - 1 154 201 грн. 03 коп. інфляційних втрат, 91 525 грн. 53 коп. річних та 18 685 грн. 90 коп. витрат по оплаті судового збору. В задоволенні стягнення 1 128 922 грн. 72 коп. пені було відмовлено.

20.09.2016 Господарським судом Херсонської області видано наказ про примусове виконання рішення по справі №923/558/16.

22.05.2017 було відкрито виконавче провадження з виконання наказу №923/558/16 від 20.09.2016.

Вподальшому, відповідачем в ході зведеного виконавчого провадження з примусового виконання згаданих вище рішень судів було частково сплачено на користь позивача:

- відповідно до розпорядження від 01.11.2018 №53986918 ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області грошові кошти, що надійшли 19.09.2018 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №923/558/16, виданого Господарським судом Херсонської області, зведеного виконавчого провадження від 17.07.2013 про стягнення грошових коштів з ТОВ «Квіти Херсона», в сумі 163 251,34 грн перераховано на користь ТОВ «ТАНДЕМ-Ф».

- згідно з розпорядження від 01.11.2018 №44340232 ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області грошові кошти, що надійшли 19.09.2018 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №923/1628/13, виданого Господарським судом Херсонської області, зведеного виконавчого провадження від 17.07.2013 про стягнення грошових коштів з ТОВ «Квіти Херсона», перераховано на користь ТОВ «ТАНДЕМ-Ф» в сумі 203 864,13 грн.

Позиція позивача.

За твердженням позивача, відповідачем не сплачено суму боргу за судовим наказом №923/1628/13 в розмірі 1 589 827,70 грн. (із урахуванням часткової проплати в розмірі 203 864,13 грн.) та судовим наказом № 923/558/16 в розмірі 1 264 385,46 грн. (із урахуванням часткової проплати в розмірі 163 251,34 грн), що стало підставою для звернення до суду з вимогою до відповідача про стягнення в порядку ст. 625 ЦК України:

Згідно рішення суду у справі № 923/1628/13:

- інфляційних витрат за період з 27.07.2018 по 31.10.2018 57 710,75 грн., за період з 01.11.2018 по 27.07.2021 250 166,42 грн.,

- 3% річних за період з 27.07.2018 по 31.10.2018 12 675,06 грн., за період 01.11.2018 по 27.07.2021 113 800,90 грн.;

Згідно рішення суду у справі № 923/558/16:

- інфляційних витрат за період з 27.07.2018 по 31.10.2018 45 897,19 грн., за період з 01.11.2018 по 27.07.2021 198 754,71 грн,

- 3% річних за період з 27.07.2018 року по 31.10.2018 року 10 080,44 грн., за період з 01.11.2018 по 27.07.2021 90 413,67 грн.

Позиція відповідача.

21.09.2021 від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд в задоволенні позову відмовити у зв`язку із необґрунтованістю.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначав, що позивач не підтвердив належними доказами суми пред`явлені до стягнення, а розрахунки проведені у справі не дають змогу встановити звідки такі нарахування виникли.

Крім того, в ході розгляду справи по суті, та відповідно до поданих письмових пояснень, які частково були долучені судом до матеріалів справи, відповідач повністю заперечував факт переуступлення до позивача, як кредитора, права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія Адамант», у зв`язку з тим, що ТОВ «Тандем-Ф» не є фінансовою установою, до якої може перейти право вимоги за кредитним договором.

Також, відповідач зазначав, що позивачем нараховані до стягнення проценти та інфляційні втрати визначалися, в тому числі, із суми судового збору в розмірі 31 173,09 грн., присудженого за рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.01.2014р. у справі №923/1628/13, що є неправомірним. Як випливає зі змісту відступлених прав вимоги за договором між ФК «Адамант» та ТОВ «Тандем-Ф», до позивача не передавалися права по стягненню з боржника витрат по сплаті судового збору.

Відтак, в розумінні положень ст. 509 ЦК України, сума судового збору не є зобов`язанням, а тому за договором про відступлення права вимоги не могла передаватися.

Більше того, відповідно до п. 1.5. договору, позивачу у справі передавалися права вимоги щодо 1 311 614,44 грн. основного боргу та 1 186 887,82 грн. - нараховані проценти. Витрати по сплаті судового збору позивачу не передавалися.

З урахуванням наведеного, відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, у зв`язку з їх недоведеністю.

Ухвалюючи рішення суд послуговується наступними законоположеннями та своїми висновками:

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 547, 549, 611, 629, 692 ЦК України та ст. ст. 232, 265 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позовні вимоги обґрунтовані несплатою боргу, стягнутого рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.01.2014 року по справі №923/1628/13 та рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.07.2016 по справі №923/558/16.

В силу приписів ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Таким чином, суд констатує право позивача, у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання за відступленими вимогами з боку відповідача, нараховувати останньому 3% річних та інфляційні втрати в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо права вимоги за першим рішенням господарського суду у справі №923/1628/13, то позивач їх набув в порядку укладення договору про відступлення права вимоги від ФК «Адамант» від 11.03.2016р., відповідно до якого було отримано право вимоги до відповідача в сумі 2 498 502,26 грн, з них: 1 311 614,44 грн. основний борг та 1 186 887,82 грн. нараховані проценти.

У даній справі позивач звернувся про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з невиконанням з боку відповідача свого обов`язку в частині сплати переуступленого позивачу боргу.

Як вбачається з розрахунку позивача, то він здійснює нарахування таких сум виходячи із боргу в розмірі 1 558 654,61 грн. (із врахуванням подальшої часткової оплати в розмірі 203 864,13 грн.) в межах трирічного строку позовної давності з 27.07.2018 по 27.07.2021.

Однак, згідно обставин справи встановлених судом вище, з договору відступлення права вимоги від 11.03.2016р. вбачається отримання права вимоги до відповідача в сумі 2 498 502,26 грн, з них: 1 311 614,44 грн. основний борг та 1 186 887,82 грн. нараховані проценти.

Таким чином, суд в ході розгляду справи, для повного з`ясування всіх обставин, просив позивача обґрунтувати суму боргу в розмірі 1 558 654,61 грн., з якої нараховує проценти та інфляційні втрати, оскільки така сума не співпадає із розміром переуступлених йому прав згідно згаданого договору, а також з поданого розрахунку не вбачається складових такої суми.

Водночас, позивач надаючи суду додатковий конкретизований розрахунок так і не обґрунтував складових частин боргу в розмірі 1 558 654,61 грн.

Так, суд, аналізуючи наявні у справі докази та договір про відступлення права вимоги від 11.03.2016р., прийшов до висновку, що сума 1 558 654,61 грн. складається з 1 311 614,44 грн. основного боргу. Водночас, позивач не пояснив правової природи решта суми в розмірі 247 040,20 грн., відповідні докази стосовно цього не подав.

З огляду на наведене, враховуючи підтверджену суму боргу, на яку має право позивач за даним позовом в розмірі 1 311 614,44 грн., то суд, при перерахунку 3% річних та інфляційних втрат, виходить саме із зазначеної суми.

Як встановлено судом, період розрахунку визначений з 27.07.2018 по 27.07.2021. Водночас, у вказаний спірний період, в порядку виконавчого провадження, на виконання судового наказу по справі №923/1628/13, 19.09.2018 було частково стягнуто з відповідача 203 864,13 грн.

Таким чином, судом встановлені наступні періоди розрахунку заборгованості:

З 27.07.2018р. по 19.09.2018р. із суми боргу в розмірі 1 311 614,44 грн;

З 01.11.2018р. по 27.07.2021р. із суми боргу 1 107 750,31 грн.

Підсумовуючи, суд констатує, що у зв`язку з невиконанням з боку відповідача рішення Господарського суду Херсонської області від 09.01.2014 по справі №923/1628/13 в частині стягнення переуступленого позивачу грошового зобов`язання, до стягнення з відповідача підлягають 234 055,98 грн. інфляційних втрат та 96 886,14 грн. 3% річних.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог в цій частині, суд зазначає, що це зумовлено, як вже було вказано вище, необгрунтованим розміром боргу, з якого нараховувалися такі суми.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що останнім також невірно було визначено строк розрахунку, враховуючи часткове погашення боргу в ході виконавчого провадження.

Так, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості в розмірі 203 864,13 грн на депозитний рахунок органу ДВС 19.09.2018, таким чином твердження позивача про те, що кошти отримано останнім лише 01.11.2018, згідно розпорядження від 01.11.2018 №44340232 ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області, що стало підставою для визначення кінцевого періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, є безпідставним та необґрунтованим.

Суд зазначає, що згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Розділом VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, визначено, що при надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа органу державної виконавчої служби повинна невідкладно повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення. Після цього відповідальна особа органу державної виконавчої служби невідкладно повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис. У разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження, яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця. Перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.

За приписами ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Отже, моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок державної виконавчої служби, а не як зазначається позивачем, з моменту зарахування їх на рахунок позивача згідно розпорядження органу ДВС.

Щодо права вимоги за другим рішенням господарського суду у справі №923/558/16, то позивач його набув в судовому порядку після ухвалення Господарським судом Херсонської області рішення від 08.07.2016р., згідно якого з відповідача було стягнуто 1 154 201 грн. 03 коп. інфляційних втрат, 91 525 грн. 53 коп. річних та 18 685 грн. 90 коп. витрат по оплаті судового збору.

Вказане рішення господарського суду, що набрало законної сили, було мотивовано невиконанням з боку відповідача рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/1628/13.

Господарський суд Львівської області наголошує на тому, що з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №923/558/16, присуджені до стягнення за рішенням з відповідача суми фактично переросли у грошове зобов`язання відповідача перед позивачем в розмірі стягнених коштів, а саме: 1 264 385,46 грн.

Таким чином, за невиконання присудженого грошового зобов`язання, позивач вправі нараховувати відповідачу на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як встановлено судом, період розрахунку визначений з 27.07.2018 по 27.07.2021. Водночас, у вказаний спірний період, в порядку виконавчого провадження, на виконання судового наказу по справі №923/558/16, 19.09.2018 було частково стягнуто з відповідача 163 251,34 грн.

Таким чином, судом встановлені наступні періоди розрахунку заборгованості:

З 27.07.2018 по 19.09.2018 із суми боргу в розмірі 1 264 385,46 грн;

З 01.11.2018 по 27.07.2021 із суми боргу 1 101 134,12 грн.

Підсумовуючи, суд констатує, що у зв`язку з невиконанням з боку відповідача рішення Господарського суду Херсонської області від 08.07.2016 по справі №923/558/16, до стягнення з відповідача підлягають 231 909,03 грн. інфляційних втрат та 96 29,26грн. 3% річних.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог в цій частині, суд зазначає, що зменшення пред`явлених сум нарахованих санкцій зумовлено невірно визначеним строком розрахунку, враховуючи часткове погашення боргу в ході виконавчого провадження.

Так, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості в розмірі 163 251,34 грн на депозитний рахунок органу ДВС 19.09.2018, таким чином твердження позивача про те, що кошти отримано останнім лише 01.11.2018, згідно розпорядження від 01.11.2018 №44340232 ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області, є безпідставним та необґрунтованим. Мотиви суду щодо нормативного обгрунтування такої позиції наведено вище.

Щодо відхилення аргументів відповідача.

1. Суд спростовує твердження відповідача, що при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до першого рішення суду у справі №923/1628/13, в суму боргу було включено судовий збір у розмірі 31 173,09 грн., який не є грошовим зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України.

Так, суд наголошує на тому, що за результатами розгляду справи, судом було визнано частково необгрунтваним розрахунок позивача згідно першого рішення у справі №923/1628/13. Зокрема, при остаточному перерахунку було взято до уваги лише суму підтвердженого основного боргу в розмірі 1 311 614,44 грн. З інших додаткових нарахувань, в тому числі сум судового збору, розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у даній справі не здійснювався.

2. Суд відхиляє доводи відповідача в частині визнання договору про відступлення права вимоги, укладеного між ФК «Адамант» та ТОВ «Тандем-Ф» від 11.03.2016р. нікчемним.

Зокрема, суд звертає увагу відповідача, що вказаному договору вже надавалася правова оцінка Господарським судом Херсонської області в межах розгляду справи №923/658/16. Так, в ході розгляду цієї справи судом було встановлено правомірність переходу до позивача від ФК «Адамант» права вимоги до відповідача в частині стягнення боргу. Більше того, з тексту рішення суду від 08.07.2016р. вбачається, що відповідачем позовні вимоги у тій справі було визнано повністю.

Враховуючи вищенаведене, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 465 965,01 грн. інфляційних втрат та 193 015,40 грн. 3% річних.

Судовий збір в розмірі 9 884,70 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-Ф» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона» (79039, Львівська область, м. Львів, вул. Єрошенка, буд. 6А/5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНДЕМ-Ф» (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 20, офіс 307, ) 465 965,01 грн. інфляційних втрат, 193 015,40 грн. 3% річних та 9 884,70 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.11.2021р.

Суддя Юркевич М.В.