РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2021Справа № 910/11077/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Г. П. Бондаренко - Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/11077/21

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (бул. Л.Українки, буд. 26, м. Київ 133, 01133)

До Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (проспект Перемоги, 65,Київ,03117)

Про стягнення 3748,56 грн страхового відшкодування

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі за текстом - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди 3 748, 56 грн в порядку суброгації.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 3 748, 56 грн, право на яке перейшло до позивача в результаті суброгації. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270, 00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000, 00 грн.

12.07.2021 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали від 12.07.2021 шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із зазначенням засобів зв`язку позивача відповідно до інформації з ЄДР;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї всіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оформлених відповідно до ст. 91 ГПК України;

02.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

09.08.2021 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/11077/21 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.08.2021 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог.

Інших заяв по суті справи від представників сторін не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 11.02.2021 у місті Бровари сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2021 ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент ДТП 11.02.2021, майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 застраховано у позивача (ТДВ СК «Альфа-Гарант») на підставі Договору №06-PR/01-333-00023 добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави від 28.09.2020.

Предметом стягнення у даній справі є розмір сплаченого позивачем страхового відшкодування, у зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 11.02.2021.

Згідно Страхового акту №СТ/21/0032 від 02.03.2021 сума страхового відшкодування за Договором №06-PR/01-333-00023 від 28.09.2020 становить 24589, 44 грн.

Вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачем на рахунок ТОВ «Богдан-Авто Поділ» (товариство, що виставило рахунок страхувальнику позивача на проведення відновлювальних робіт №БП від 18.02.2021) в повному розмірі (24589, 44 грн), що підтверджується платіжним дорученням №15426 від 26.02.2020.

Згідно Полісу №АР/8500902 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Газ» на момент ДТП 11.02.2021 застрахована у відповідача (ПрАТ «Страхова компанія «ТАС»).

Позивач вважає, що згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 933 ЦК України до страховика, у межах фактичної виплати, перейшло право вимоги, яке потерпілий Страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди.

Як підтверджується позивачем та відповідачем, позивач 15.03.2021 направив відповідачеві заяву за вих. №03/1127 про виплату страхового відшкодування за Полісом №АР/8500902.

13.05.2021 відповідач склав страховий акт №13484/40/921, згідно якого прийняв рішення сплатити позивачу страхове відшкодування згідно Полісу в розмірі 20840, 88 грн з врахуванням фізичного зносу замінених складових транспортного засобу «Субару Імпреза».

20.05.2021 відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 20840, 88 грн, що підтверджується платіжним дорученням №183866 від 20.05.2021.

Позивач посилаючись на пункт 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Мін`юсту від 24.11.2003 №142/5/2092 (надалі - Методика) вважає, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 становить нуль, адже строк експлуатації вказаного автомобіля на момент ДТП становив менше 7 років.

Франшиза за полісом обов`язкового страхування становить 0, 00 грн, відтак відповідач недоплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 3748, 56 грн, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути означену суму в судовому порядку, а також стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2270,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

(1) Відносини за укладеним відповідачем Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АР/8500902 врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно статті 29 якого, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

(2) Згідно розрахунку складеного аварійним комісаром Лизогуб А. В., розмір коефіцієнту фізичного зносу замінених складових транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням п.п. б) п. 7.39 Методики становить 0,4292 %. Згідно дослідження №19598 складеного оцінювачем Береговим В. М. розмір коефіцієнту фізичного зносу замінених складових транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 , який має сліди відновлювального ремонту становить 0, 43 %.

(3) На підставі рахунку ТОВ «Богдан-Авто Поділ» №БП681 від 18.02.2021 (та дослідження №19598 оцінювача ОСОБА_4 відповідач за формулою зазначеною в п. 8.2. Методики визначив, що вартість відновлювального ремонту за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу на запчастини становить 20840, 88 грн. Отже, відповідач саме таку суму сплатив позивачу за платіжним дорученням №183866 від 20.05.2021.

(4) Позивач не правильно вираховує коефіцієнт фізичного зносу згідно п. 7.38 Методики, за яким такий коефіцієнт для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років дорівнює нулю, оскільки, в даному випадку складові частини транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 відновлювали ремонтом (п. п. б п. 7.39 Методики), а отже відповідач, як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу, що за розрахунком відповідача згідно формули наведеної в п. 8.2. Методики становить 20 840, 88 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Платіжним дорученням №15426 від 26.02.2020 підтверджується виплата позивачем за реквізитами визначеними у страховому акті від 02.03.2021 №СТ/21/0032 страхового відшкодування у розмірі 24 589, 44 грн, а отже до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 .

Втім, суд зазначає, що згідно зі статтею 999 Цивільного кодексу України і статтями 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Згідно з частиною 2 статті 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8500902 від 22.10.2020 відповідачем застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 (належним чином завірену копію полісу додано до відзиву). Згідно полісу обов`язкового страхування ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000, 00 грн (п. 4 Полісу), розмір франшизи - нуль гривень (п. 5 Полісу).

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи), тобто на відповідача, у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на спеціальні норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відповідальності винної у ДТП особи (тобто відповідач) здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, відповідач обґрунтовано вказує на те, що порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, страховик відшкодовує лише вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, а різницю між реальними збитками (фактичню сумою виплаченого страхового відшкодування) і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Такі правові висновки були сформовані, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16, постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, постанові Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/4790/19.

Втім, попри вище зазначене, суд зазначає, що коефіцієнт фізичного зносу вираховується згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Мін`юсту від 24.11.2003 №142/5/2092.

За змістом пунктів 7.38. та 7.39. вказаної Методики коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ (колісного транспортного засобу), строк експлуатації яких не перевищує:

- 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

- 7 років - для інших легкових КТЗ;

- 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

- 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

- 5 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на пункт 7.38 Методики та вказує, що значення коефіцієнту фізичного зносу в даному випадку приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент ДТП строк експлуатації транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 не перевищив 7 років.

Суд встановив, що згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП в 2021, транспорт перебував в експлуатації два роки, дата першої реєстрації 15.08.2019.

При цьому, відповідач у відзиві зазначає, що транспортний засіб підпадає під критерії передбачені підпунктом б) пункту 7.39 Методики та коефіцієнт фізичного зносу становить 0, 43 %. У зв`язку з чим, за розрахунком відповідача, вартість відновлювального ремонту «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу складників колісного транспортного засобу становить 20840, 88 грн, що і було виплачено відповідачем.

На підтвердження зазначених заперечень відповідач долучає до відзиву розрахунок коефіцієнта фізичного зносу аварійного комісара ОСОБА_5 , яким застосовано коефіцієнт фізичного зносу на підставі підпункт б) п. 7.39 Методики та який та його розрахунку становить 0, 4292 %.

Також відповідач долучає дослідження за вих. №19598 від 26.07.2021 оцінювача ОСОБА_4 . Згідно дослідження розмір коефіцієнту фізичного зносу для транспортного засобу, який має сліди відновлювального ремонту становить 0, 43 %.

Суд звертає увагу відповідача, що в силу приписів статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Суд зазначає, що на момент ДТП автомобіль «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 перебував в експлуатації лише два роки, натомість, з наданих відповідачем до матеріалів справи документів неможливо встановити факт проведення відновлювального ремонту автомобіля до настання спірної ДТП (тобто до 11.02.2021), який би входив до переліку виключень, визначених пунктом 7.39. Методики для застосування коефіцієнту фізичного зносу, як і не надано будь-яких доказів з яких аварійний комісар ОСОБА_5 та оцінювач ОСОБА_4 зробили висновок про те, що даний транспортний засіб має сліди відновлювального ремонту, який мав місце до настання ДТП 11.02.2021.

Також, суд наголошує, що згідно пункту 5.1. Методики початковим етапом оцінки завданої шкоди транспортному засобу є його технічний огляд оцінювачем (експертом), який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

При цьому, пункт 5.2. Методики передбачає, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Натомість, в поданому до відзиву Дослідженні оцінювача Берегового В. М. від 26.07.2021 не містяться відомостей про технічний стан транспортного засобу визначення коефіцієнта фізичного зносу якого було метою такого дослідження. А відтак, в суду виникли обґрунтовані сумніви щодо обізнаності експерта про технічний стан транспортного засобу та як наслідок щодо достовірності викладених в дослідження даних, зокрема і щодо наявності у автомобіля слідів відновлювального ремонту до моменту настання ДТП.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що оцінювачем ОСОБА_4 був проведений особистий огляд пошкодженого транспортного засобу, що передбачено пунктом 5.1. Методики, надане відповідачем дослідження від 26.07.2021 не може вважатись належним та допустимим доказом у даній справі. З аналогічних підстав суд не враховує розрахунок коефіцієнта фізичного зносу складений аварійним комісаром ОСОБА_5 .

За таких обставин, з огляду на недоведеність відповідачем виключень передбачених підпунктом б) п. 7.39 Методики, суд вважає обґрунтованими висновки позивача про те, що у зв`язку з тим, що на момент ДТП 11.02.2021 строк експлуатації транспортного засобу «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_2 не перевищував 7 років, коефіцієнт фізичного зносу з урахуванням п. 7.38 Методики дорівнює нулю.

Наведеними обставинами спростовуються аргументи відповідача, викладені у відзив з приводу застосування іншого розміру коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку суми страхового відшкодування, а відтак, відповідач повинен відшкодувати відповідачу керуючись статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту підтверджується рахунком на оплату послуг ТОВ «Богдан-Авто Поділ» №БП від 18.02.2021 у розмірі 24 589, 44 грн.

А відтак, позовні вимоги про стягнення решти суми невиплаченого відшкодування у розмірі 3 748, 56 грн є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн. Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд констатує наступне:

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, опис наданих робіт , платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позову додано належним чином завірені копії:

- Витягу з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019;

- Виписки з ЄДРПОУ АБ «Грідін і партнери»;

- Завдання-доручення №127 до договору по надання правничої допомоги від 09.06.2021 (сума гонорару 4 000, 00 грн);

- Платіжного доручення №ID-162718 від 11.06.2021 у розмірі 4 000, 00 грн;

- Кредитове повідомлення про зарахування коштів на рахунок АБ «Грідін і Партнери»;

- Акту прийому-передачі від 08.07.2021 (сума гонорару 4 000, 00 грн);

- Детальний розрахунок та опис робіт від 08.07.2021.

14.05.2019 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та АБ «Грідін і Партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги, згідно п. 1.1. якого адвокатське бюро зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу передбачену цим Договором та/або додатками, додатковими угодами, завданнями-дорученнями до цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти правничу допомогу та оплатити її.

Згідно Завдання-доручення №127 від 09.06.2021 клієнт з метою отримання професійної правничої допомоги передає адвокату страхову справу №СТ/21/0032 за договором страхування №06-PR/01-333-00023 та доручає здійснити всі необхідні, можливі та допустимі дії з захисту прав та інтересів клієнта, сума гонорару за надання правничої допомоги складає 4 000, 00 грн.

Згідно пункту 3 Завдання-доручення №127 клієнт зобов`язується сплатити адвокатському бюро суму гонорару за надання правничої допомоги не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро.

11.06.2021 позивач згідно платіжного доручення №ID-162718 від 11.06.2021 перерахував на рахунок АБ «Грідін і Партнери» гонорар у розмірі 4 000, 00 грн за призначенням платежу «Оплата рах. №133 від 09.06.2021 (за правничу допомогу по договору від 14.05.2019 за завданням-дорученням №127 від 09.06.2021)».

Зарахування коштів на рахунок АБ «Грідін і Партнери» підтверджується електронною банківською випискою АТ «Правекс Банк» (кредитовим повідомленням) з поточного рахунку АБ "Грідін і Партнери".

Актом прийому-передачі від 08.07.2021, що підписаний позивачем та керуючим АБ «Грідін і Партнери» підтверджується, що клієнту було надано професійну правничу допомогу вартістю 4 000, 00 грн.

Згідно Детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг) від 08.07.2021 вбачається, що АБ «Грідін і Партнери» було надано професійну правничу допомогу у наступному обсязі:

1. Консультація Клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом відповідно до погодженого завдання-доручення: вартість 1 год - 1 000, 00 грн, кількість годин - 2 год, загальна вартість - 2 000, 00 грн;

2. Підготовчі дії: вартість 1 год - 1 000, 00 грн, кількість годин - 2 год, загальна вартість - 2 000, 00 грн:

- З`ясування чи мали місце обставини (Факти), про які вказує Клієнт та якими доказами вони підтверджуються;

- З`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- Визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин;

- Визначення правових норм, які підлягають застосуванню о спірних правовідносин;

- Збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог;

- Аналіз та вивчення судової практики;

- Визначення підсудності;

- Визначення складу учасників судового процесу;

- Розрахунок судових витрат;

- Написання відзиву на позовну заяву;

- Копіювання, завірення, зшивання додатків до відзиву на позовну заяву, підготовка справи до відправки в суд . Всього 4 000, 00 грн

Детальний опис підготовлений та підписаний адвокатом Борзенковою Юлією Миколаївною, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9030/10 від 29.05.2020. Згідно Єдиного Реєстру Адвокатів України, адвокат Борзенкова Ю. М. здійснює адвокатську діяльність у формі адвокатського бюро в АБ «Грідін і Партнери».

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У своєму відзиві відповідач заперечує проти розміру судових витрат позивача та подає клопотання про його зменшення. Зокрема, відповідач зазначає, що згідно детального опису виконаних робіт від 08.07.2021 серед підготовчих дій адвоката зазначено «написання відзиву на позовну заяву», «копіювання, завірення, зшивання додатків до відзиву», однак в силу приписів ст. 165, 178 ГПК України відзив є заявою по суті справи відповідача, відтак позивач таких заяв не подає.

Також відповідач вказує на те, що платіжне доручення №ID-162718 від 11.06.2021 про сплату 4 000, 00 грн гонорару адвоката не містить відтиску печатки установи банку, що провела платіж, втім суд не враховує такі заперечення, оскільки з платіжного доручення №ID-162718 від 11.06.2021 у розмірі 4 000, 00 грн та кредитового повідомлення про зарахування коштів на рахунок АБ «Грідін і Партнери» вбачається, що такі документи були сформовані через інтернет-банкінг в електронній формі.

Суд вважає обґрунтованими заперечення позивача в частині того, що написання відзиву на позовну заяву не співвідноситься з дійсним обсягом наданих адвокатом послуг, а також із завданням-дорученням №127, оскільки підготовка відзиву та додатків до нього, що включено до детального розрахунку від 08.07.2021 є першою заявою по суті справи відповідача, яка не складається та не подається позивачем, а отже до детального розрахунку включено той обсяг робіт, який не був виконаний. Крім того, суд погоджується з запереченнями відповідача про те, що двогодинна консультація щодо порядку та строків надання правничої допомоги у розмірі 2000 грн. є завищеним та не є необхідним для надання правової допомоги у даній справі.

При цьому, до моменту винесення судового рішення позивач не повідомляв суд про допущену в Детальному розрахунку від 08.07.2021 помилку та не подав нового розрахунку, що свідчив би про її виправлення.

Крім того, суд звертає увагу, що ціна позову у даній справі становить 3 748, 56 грн, в той час позивач заявляє до розподілу 4 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що перевищує визначену ним ціну позову.

За таких обставин, суд, дослідивши опис наданих послуг, а також беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, клопотання відповідача про зменшення судових витрат, зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним з ціною позову, виконаними адвокатом роботами та їх обсягом визначеним у детальному розрахунку, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність, в даному випадку підстав для зменшення розміру витрат відповідача на оплату правничої допомоги до 2 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача по оплаті професійної правової допомоги в розмірі 3 000, 00 грн покладаються судом на відповідача, що є, на переконання суду, співмірним з ціною позову та обсягом виконаних адвокатом робіт зазначених в детальному розрахунку від 08.07.2021.

Судові витрати, що складаються з судового збору, суд у відповідності до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог покладає на відповідача.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог як таких, що є доведеними та обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 3 748,56 грн страхового відшкодування задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (проспект Перемоги, 65,Київ,03117; ідентифікаційний код: 30115243) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (бул. Л.Українки, буд. 26, м. Київ 133, 01133; ідентифікаційний код: 32382598) 3 748 (три тисячі сімсот сорок вісім) грн. 56 (п`ятдесят шість) коп. - страхового відшкодування, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору, а також 2000 (дві тисячі) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких