ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р. Справа№ 910/13813/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Демидової А.М.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Алексєєв О.І., Гаврилюк Т.В.,

від відповідача: Трут Д.В., Сікорський Т.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу

Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» ("Power Construction Corporation of China, LTD")

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 (повний текст складено 30.09.2021)

у справі № 910/13813/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD"

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво"

про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У серпні 2021 Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" (ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво») 332 874 866,28 грн, з яких 32 492 457,70 грн - вартість невиконаних відповідачем робіт (надмірно сплачені позивачем кошти), 58 490 988,67 грн та 64 985 936,90 грн - збитків, 159 741 000,00 грн - сплаченого позивачем замовнику будівництва штрафу, 11 315 840,62 грн - штрафу, 5 848 642,39 грн - пені.

В обґрунтування заявлених вимог Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» вказує, що ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» зобов`язання за договором субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 належним чином не виконало, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок з повернення суми вартості невиконаних робіт, що були оплачені позивачем. Крім того, Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» заявила до стягнення з ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво»: збитки у розмірі 58 490 988,67 грн, понесені через вимушене залучення інших компанія для перероблення неякісно збудованого відповідачем фундаменту ВЕУ28 на технологічних дорогах №№1, 2; збитки у розмірі 64 985 936,90 грн, понесені через затримку в будівництві відповідачем 34 ВЕУ Сегмента 1; штраф у розмірі 159 741 000,00 грн, що був сплачений позивачем на користь замовника будівництва за прострочення виконання будівництва доріг і платформ; штраф у розмірі 11 315 840,62 грн на користь замовника будівництва за прострочення виконання будівництва фундаментів; пеню у розмірі 5 848 642,39 грн, нараховану за період прострочення виконання субпідрядником визначених вказаним договором робіт.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 залишено позов Компанії "Power Construction Corporation of China, LTD" до ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та збитків без розгляду; скасовано вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 у справі №910/13813/21 заходи забезпечення позову.

Ухвала господарського суду першої інстанції мотивована тим, що сторони уклали арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження щодо розгляду будь-яких спорів, які виникатимуть з договору або у зв`язку з ним, за процедурою міжнародного комерційного арбітражу, та вказана арбітражна угода є виконуваною; наявна у договорі арбітражна угода не визнана недійсною, не втратила чинності та може бути виконана. 31.08.2021 ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» подало до суду заперечення проти вирішення спору в Господарському суді міста Києва. Наведене у сукупності є підставою для залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Оскільки позов Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» залишено без розгляду, то відповідно заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021 у справі №910/13813/21, підлягають скасуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021, Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до того ж суду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вважає, що подання ним заяви про забезпечення позову не є несумісним з арбітражною угодою. На думку скаржника, з огляду на положення чинного законодавства України вжиття заходів забезпечення у справі не суперечить розгляду справи у міжнародному арбітражному суді будь-якої країни. Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» вважає, що для забезпечення подальшого належного захисту його права заходи забезпечення позову мають бути залишені в силі до остаточного вирішення спору в судах України або міжнародному арбітражі.

Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» подала доповнення до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021, у якому просить її апеляційну скаргу прийняти та розглядати в редакції цього документа; оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» посилається, зокрема, на таке.

ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» вчинило процесуальну дію, яка є доказом того, що вонг визнає підсудність судам України спорів за договором субпідряду, однак місцевий господарський суд не надав оцінку таким діям ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво».

Скаржник зазначає, що п. п. 17.2-17.5 договору, які ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» іменує арбітражним застереженням, містяться у розділі договору, який має назву «Вирішення спорів та застосовуване право», і навіть назва цього розділу договору не містить посилання на арбітраж як на конкретний спосіб вирішення спорів за договором. Так само відсутнє таке посилання у п. 17.2 договору. На думку скаржника, посилання ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» на англомовну версію договору не підлягають врахуванню судом, оскільки за умовами п. 22.4 договору у випадку виникнення розбіжностей українська версія має переважну силу.

Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» заперечує, що арбітражне застереження було запропоноване саме ним, як про це стверджує ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво». Зазначені обставини заперечувались позивачем у доповненні до письмових заперечень проти клопотання відповідача про залишення позову без розгляду; договір був укладений в результаті двосторонніх перемовин.

Скаржник вважає помилковим висновок суду про те, що україномовний текст договору в п. 17.2 є перекладом з англійської мови.

На думку Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», нею було вірно визначено підсудність цього спору та подано позов до Господарського суду міста Києва.

Позивач вважає, що господарський суд першої інстанції порушив принципи судочинства України, а в основу судового рішення було покладено докази, які були зібрані з порушенням норм ГПК України та не можуть бути взяті до уваги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М. (у зв`язку з лікарняним судді Попікової О.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/13813/21. Розгляд справи призначено на 15.11.2021.

Позиції учасників справи.

ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів поданої Компанією «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як законну та обґрунтовану.

Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» надала відповідь на відзив, у якій заперечує проти наведених у відзиві на апеляційну скаргу доводів ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво", просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надало заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає доводи Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», наведені у відповіді на відзив, необґрунтованими.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

01.08.2019 ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" та Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» уклали договір субпідряду №31/07/2019 (далі - договір) українською та англійською мовами, при цьому згідно з п. 22.4 Договору у разі виникнення розбіжностей українська версія має переважну силу.

Пунктом 17.1 договору сторони погодили, що зобов`язуються докладати зусиль для вирішення будь-яких спорів, розбіжностей або претензій, що випливають з цього договору, або пов`язані з його порушенням, розірванням чи недійсністю, у досудовому порядку, в тому числі шляхом проведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень, залучення незалежних фахівців.

Якщо відповідний спір, розбіжність або претензію неможливо вирішити шляхом переговорів, такий спір передається для остаточного вирішення в Арбітражний інститут Стокгольмської Торгової палати (п. 17.2 договору, текст українською мовою).

В англомовному варіанті цього ж пункту компетентним органом вирішення спорів за цим Договором визначено Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce.

Арбітраж скрадатиметься з одного арбітра. Мовою арбітражного розгляду є англійська мова (п. п. 17.3, 17.4 договору).

Згідно з п. 17.5 договору цей договір регулюється матеріальним правом України (застосовуване право).

Цей договір складений у двох примірниках українською та англійською мовами по одному для кожної із сторін, причому обидва тексти мають однакову юридичну силу. У разі виникнення розбіжностей українська версія матиме переважну силу (п. 22.4 договору).

25.08.2021 Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» суми за договором субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019, штрафні санкції і збитки.

За текстом позовної заяви позивач вказав, що зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є: м. Київ, вул. Хмельницька, 20/21, літера А, а отже позов скеровується до Господарського суду міста Києва.

Як зазначив господарський суд першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, 31.08.2021 ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надало заперечення проти вирішення спору в господарському суді, у якому просило залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, та вказує, що за умовами договору субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 цей спір підлягає вирішенню в Арбітражному інституті Стокгольмської Торгової Палати.

02.09.2021 ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надало доповнення до заперечення проти вирішення спору у господарському суді, у якому вказало, що договір субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 містить арбітражне застереження і ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" заперечує проти розгляду цього спору Господарським судом міста Києва, а відтак в силу імперативних приписів п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" позов має бути залишений судом без розгляду.

06.09.2021 Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» надала письмові заперечення проти клопотання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" про скасування заходів забезпечення позову, в яких вказала, що надасть у підготовче засідання процесуальні заяви та додаткові докази, які унеможливлять залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

14.09.2021 ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" подало клопотання про доповнення заперечення проти вирішення спору в господарському суді (надійшло до суду 15.09.2021).

16.09.2021 Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» надала письмові заперечення проти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, в яких зазначає, що сторони не обрали ані арбітражну установу, ані регламент, за яким повинен бути розглянутий спір, і не мали ані волі, ані дійсного наміру виключити можливість розгляду спорів за договором субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 в національних судах в Україні. Крім того вказує, що у світі наявні і інші міста з назвою Стокгольм, в той час як адреси арбітражу у спірному договорі сторонами не зазначено, що унеможливлює ідентифікування арбітражного суду, в якому підлягає розгляду спір.

16.09.2021 від ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надало письмові заперечення на письмові заперечення проти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, в яких відповідач вказує, що в англомовній версії договору субпідряду правильно зазначено назву арбітражної установи та визначено процедуру арбітражу. Крім того, відзначає, що умова про арбітражне застереження була включена позивачем, а відтак саме він повинен нести ризик, пов`язаний із неясністю такої умови.

16.09.2021 від ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надійшов відзив на позовну заяву Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» із зустрічною позовною заявою ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" до Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» про стягнення коштів у розмірі 50 100 075,90 грн оплати вартості виконаних ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" додаткових робіт за договором субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019. За текстом зустрічної позовної заяви ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" виклало заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

22.09.2021 ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надало письмові пояснення до заперечення проти вирішення спору в господарському суді, у яких вказує, що у всіх наведених Компанією «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» населених пунктах із назвою Стокгольм відсутні арбітражні інститути та/або торгові палати, крім м. Стокгольм у Швеції. ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" зазначає, що вказівка на місце проведення арбітражу є рекомендаційною, а не обов`язковим доповненням до арбітражного застереження. Щодо тверджень Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» про непогодження сторонами регламенту арбітражу, за яким вони бажають вирішувати спір, ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" зазначає, що якщо сторони не домовились про інше, то вважається, що буде застосовуватись Арбітражний регламент Арбітражного інституту Стокгольмської Торгової Палати від 01.01.2017, а для застосування інших регламентів потрібно, щоб у застереженні була конкретна вказівка на такий регламент.

23.09.2021 Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» надала доповнення до письмових заперечень проти клопотання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" про залишення позову без розгляду, в яких вказує, що подання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" відзиву на первісний позов та зустрічної позовної заяви свідчить про визнання останнім підсудності даного спору судам України.

23.09.2021 Господарський суд міста Київ направив засобами електронного зв`язку лист до Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм, складений англійською мовою.

23.09.2021 Господарський суд міста Києва протокольними ухвалами зустрічну позовну заяву ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" до Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» про стягнення 50 100 075,90 грн залишено без руху; зобов`язано Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» протягом п`яти днів усунути недоліки зустрічної позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору; звернуто увагу Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою; відкладено підготовче засідання на 27.09.2021.

24.09.2021 засобами електронного зв`язку від Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм надійшов лист з повідомленням про те, що сторонами в українськомовній версії арбітражного застереження зазначено, що спір передається арбітражному суду для "остаточного вирішення", в той час як єдиною процедурою, яка надає можливість ТПС остаточно вирішити спір, є арбітраж.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2021 клопотання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" про забезпечення зустрічного позову, викладене за текстом зустрічної позовної заяви, повернуто заявнику.

27.09.2021 засобами електронного зв`язку без накладення електронного кваліфікаційного підпису та через відділ діловодства суду від ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" надійшли письмові пояснення, в яких ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" вказує, що пряма вказівка на арбітражну процедуру міститься у п. 17.2 договору субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019, викладених у англомовній версії, в той час як остаточне вирішення спору може бути виключно за наслідками застосування процедури арбітражу.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За ч. 5 ст. 4 ГПК України допускається угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу). До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 3 ст. 22 ГПК України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів, визначених у п. 1 цієї статті. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

Суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Аналогічні положення закріплені і у п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, відповідно до якого суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Наведене вище дає підстави для висновку, що при вирішенні питання залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, господарському суду необхідно встановити наявність сукупності наступних умов:

існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу;

від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді;

встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди.

Нью-Йоркська конвенція 1958 року (Конвенція Організації Об`єднаних Націй) Про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

У п. 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у наступних випадках:

і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та

іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди.

Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Таким чином, суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи (п. 34 постанови у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі №906/493/16).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №924/1253/20.

Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», звертаючись з первісним позовом у цій справі до Господарського суду міста Києва, вважає, що наведені умови договору не можуть вважатись арбітражним застереженням, оскільки не дають можливість ідентифікувати арбітражний суд, на розгляд якого повинен бути переданий даний спір, та процедуру, за якою підлягає вирішенню даний спір. За текстом позовної заяви позивач вказав, що зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є: м. Київ, вул. Хмельницька, 20/21, літера А, а отже позов скеровується до Господарського суду міста Києва.

ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво», у свою чергу, подало заперечення проти вирішення спору в господарському суді, у якому просить залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України та вказує, що за умовами п. п. 17.2-17.5 договору субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 цей спір підлягає вирішенню в Арбітражному інституті Стокгольмської Торгової Палати.

Як встановлено вище, спір за первісним позовом у цій справі виник у зв`язку з твердженнями Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», що ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" належним чином не виконало взятих на себе за договором субпідряду №31/07/2019 від 01.08.2019 зобов`язань щодо своєчасного, якісного та повного виконання робіт.

Вказаний договір укладено сторонами українською та англійською мовами, у разі виникнення розбіжностей українська версія має переважну силу (п. 22.4 договору).

Сторони зобов`язуються докладати зусиль для вирішення будь-яких спорів, розбіжностей або претензій, що випливають з цього договору, або пов`язані з його порушенням, розірванням чи недійсністю, у досудовому порядку, в тому числі шляхом проведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень, залучення незалежних фахівців. Якщо відповідний спір, розбіжність або претензію неможливо вирішити шляхом переговорів, такий спір передається для остаточного вирішення в Арбітражний інститут Стокгольмської Торгової Палати (п. п. 17.1, 17.2 договору).

В англомовому варіанті п. 17.2 компетентним органом вирішення спорів за цим Договором визначено Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce.

Згідно з п. п. 17.3, 17.4 Договору арбітраж складатиметься з одного арбітра, мовою арбітражного розгляду є англійська мова.

Відповідно п. 17.5 Договору цей договір регулюється матеріальним правом України (застосовуване право).

Зміст укладеного договору свідчить, що сторони спору включили до його умов арбітражне застереження, зокрема, у п. 17.2 договору, та визначили назву арбітражу: Арбітражний інститут Стокгольмської Торгової Палати - Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce. У п. 17.3 договору сторони визначили мову арбітражу (англійська) та матеріальне право, що підлягає застосуванню. Арбітражне застереження недійсним не визнавалось.

Позивач, серед іншого, посилається на те, що правильною назвою відповідної арбітражної установи українською мовою була б така - Арбітражний інститут Торгової Палати м. Стокгольм.

Апеляційний суд відзначає, що саме така граматична конструкція використана в назві арбітражної установи на офіційному сайті Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce, але російською мовою.

На думку апеляційного суду, назва «Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce» українською мовою цілком допускає варіативність перекладу - як «Арбітражний інститут Торгової Палати м. Стокгольм», так і «Арбітражний інститут Стокгольмської Торгової Палати». Адже за обох граматично вірних варіантів цілком зрозуміло, про яку арбітражну установу йдеться - фактично, про одну і ту саму.

Варіативність (або, як зазначив місцевий суд, неточність) перекладу назви арбітражного суду в україномовній версії договору не може вважатись істотною помилкою в назві арбітражу, оскільки жодним чином не спотворює розуміння того, на розгляд якого саме суду сторонами було вирішено передати спори, які виникатимуть із договору.

При цьому апеляційний суд відзначає, що в даному випадку йдеться про арбітражну установу, авторитет якої визнаний міжнародним діловим співтовариством з 1970-х років минулого століття, а компетенція і компетентність визнані й Китаєм, про що зазначено на офіційному сайті арбітражу.

Водночас, хоч в п. 22.4 договору і зазначено, що у разі виникнення розбіжностей українська версія має переважну силу, однак в цьому ж пункті договору зазначено, що обидва тексти договору (україномовний та англомовний) мають однакову юридичну силу.

У даному випадку має місце не розбіжність визначених у п. 17.2 договору арбітражних установ, а варіативність (або, як зазначив місцевий суд, неточність) перекладу з англійської мови на українську назви арбітражного суду.

Погоджуючись з таким висновком місцевого господарського суду, колегія суддів зазначає, що англомовна назва арбітражу не містить неточностей, викладена правильно та дає можливість чіткого розуміння того, на вирішення якої саме арбітражної установи сторони погодили передати спір, у разі його виникнення.

При цьому щодо доводів Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» про існування інших населених пунктів з назвою Стокгольм (крім м. Стокгольм у Швеції), що у свою чергу унеможливлює ідентифікування арбітражного суду, який має вирішувати спір, місцевий господарський суд доцільно відзначив, що позивач (за первісним позовом) не довів існування у наведених ним населених пунктах із назвою Стокгольм арбітражних судів, зокрема, і такої установи як Арбітражний інститут Стокгольмської Торгової Палати.

Наведене у сукупності свідчить, що україномовна версія п. 17.2 Договору не передбачала передання спору на вирішення іншого суду, ніж Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce (що знаходиться в столиці Швеції місті Стокгольм), а містить один із цілком можливих варіантів перекладу назви арбітражної установи.

Щодо доводів скаржника про те, що суд не врахував висновки Верховного Суду у справі №906/493/16, колегія суддів зазначає, що обставини у справі, що розглядається, та у справі, на яку посилається скаржник, не є подібними. У цій справі (№910/13813/21) помилка в україномовній частині договору у назві арбітражної установи не є такою, що унеможливлює встановлення цієї арбітражної установи, тим більше, що її англомовна назва викладена таким чином, що вказує на конкретну установу - Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce.

У справі ж №906/493/16 суди встановили, що назва арбітражної установи, яка міститься у контракті (Міжнародному комерційному арбітражному суді, Arbitration Court of International Commerce and Industry), а також відсутність у ньому інформації про місце проведення арбітражу, не дає можливості визначити до якого саме арбітражу має звертатися сторона.

Водночас Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №906/493/16 (постанова від 28.08.2018) дійшла висновку, що суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що п. п. 17.2-17.5 договору, які ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» іменує арбітражним застереженням, містяться у розділі договору, який має назву «Вирішення спорів та застосовуване право» і навіть назва цього розділу договору не містить посилання на арбітраж як на конкретний спосіб вирішення спорів за договором, так само відсутнє таке посилання у п. 17.2 договору.

Стаття 3 ЦК України визначає свободу договору однією із загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Укладаючи договір, сторони вільні називати статті, пункти та розділи договору таким чином, який відповідатиме їх волі та буде зрозумілим для них. Назва розділу договору «Вирішення спорів та застосовуване право» є такою, що надає розуміння того, що у цьому розділі йтиметься про погоджений сторонами спосіб вирішення спорів та застосовуване право, що не суперечить змісту цього розділу, з якого в т.ч. вбачається, що сторони погодили передати спір за цим договором (у разі неможливості його вирішення шляхом переговорів) для остаточного вирішення до арбітражної установи (так зване «арбітражне застереження» в порядку ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»). У разі інтерпретації арбітражного застереження, надаватиметься первісне значення тексту самого пункту, а не назві розділу, у якому цей пункт знаходиться.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач не пропонував арбітражне застереження і така обставина заперечувалась ним, що викладено у доповненні до письмових заперечень проти клопотання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" про залишення позову без розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» подала доповнення до письмових заперечень проти клопотання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" про залишення позову без розгляду. За текстом вказаного доповнення до письмових заперечень Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» вказує, що договір субпідряду був укладений між сторонами в результаті двосторонніх перемовин, а твердження ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" про те, що воно було у менш захищеному становищі і йому було фактично нав`язано спірний договір позивачем як більш сильною стороною переговорного процесу, не відповідає дійсності. Позивач вказує, що за рекомендацією замовника будівництва запросив відповідача взяти участь як субпідрядник для виконання робіт на об`єкті замовника. Позивач вважає, що відповідач був найбільш зацікавленою в укладення договору стороною. Наміри сторін в частині вирішення спорів за договором передбачали правило, що будь-які розбіжності та спори повинні вирішуватись шляхом переговорів . Твердження відповідача про те, що будь-які неточності положень п. п. 17.1-17.5 договору повинні тлумачитись проти позивача та на користь відповідача, не означає, що тлумачення відповідача є вірним та відповідає змісту спірного договору, оскільки в зазначених пунктах договору та в жодних інших пунктах сторони не узгодили проведення вирішення спору саме в арбітражі, а відповідач вдається до вільного тлумачення умов договору із застосуванням його англомовної редакції, що суперечить положенням самого договору та не узгоджується з чинним законодавством.

Відтак, такі доводи апеляційної скарги колегія суддів оцінює критично, оскільки зміст поданого відповідачем до місцевого господарського суду доповнення до заперечень не підтверджує вказаних доводів апеляційної скарги.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 у справі №664/2854/17-ц застосував принцип сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Даний принцип полягає у тому, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому таке правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the dominant influence of the party).

Господарський суд першої інстанції надав правомірну оцінку доводам Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» про те, що з україномовної версії п. п. 17.2-17.5 договору не можливо встановити, за якими правилами здійснюється розгляд арбітражем спору між сторонами, та визнав їх необґрунтованими, оскільки п. 17.2 договору визначено, що спір передається в Арбітражний інститут Стокгольмської Торгової Палати для остаточного вирішення, в той час як єдиною процедурою, згідно з якою Арбітражний інститут Торгової палати м. Стокгольма може вирішити спір остаточно (без можливості його оскарження), є арбітраж.

Крім того, визначення сторонами у п. 17.3 Договору (як у англомовній, так і в україномовній версіях), що спір підлягає розгляду саме арбітром (а не медіатором), виключає можливість розгляду даного спору за процедурою медіації.

Також місцевий господарський суд відзначив (щодо доводів Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» про невизначення сторонами, за якою процедурою арбітражу підлягає вирішенню спір - за загальною чи прискореною), що з офіційного веб-сайту Арбітражного інституту Торгової Палати м. Стокгольма, Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм, Правил прискореної процедури арбітражу Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм вбачається, що визначення процедури арбітражу - прискореної чи загальної не є обов`язковою умовою арбітражного застереження, оскільки для застосування прискореної процедури арбітражу сторони мають безпосередньо у арбітражній угоді домовитись про її застосування. Натомість якщо сторонами не зазначено в арбітражній угоді про застосування іншої процедури, то вважається, що сторони домовились про застосування Арбітражного регламенту.

Наведені висновки суду також підтверджується листом Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм від 24.09.2021.

Скаржник у поданій апеляційній скарзі вважає, що у цьому випадку місцевий господарський суд порушив принципи судочинства України та поклав в основу судового рішення доказ, зібраний з порушенням норм ГПК України, оскільки цей лист було отримано у відповідь на звернення суду до Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України обов`язок доказування, зокрема подання доказів, покладено на сторони та інших учасників справи. Однак зазначене не позбавляє суд права витребувати у сторони докази у передбаченому статтею випадку.

Зокрема, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Пунктом 4 ч. 4 ст. 13 визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку суд не звертався за доказами до сторін чи третіх осіб, а здійснив запит на інформацію (роз`яснення), необхідну для правильного розуміння ситуації у справі та застосування норм права, що є необхідним для прийняття судового рішення щодо можливості розгляду справи у господарському суді. Тобто вказаний лист Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольм від 24.09.2021 не є доказом у розумінні ГПК України. Господарський суд першої інстанції не здійснював збір доказів, що стосуються предмета спору, а вчиняв дії, спрямовані на забезпечення права сторін на розгляд спору за договором у погодженому сторонами порядку (зокрема, щодо арбітражного застереження, викладеного у п. 17.2 договору).

При цьому апеляційний суд відзначає, що інтерфейс офіційного сайту Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce передбачає просту і зрозумілу можливість отримання інформації щодо різних аспектів діяльності цього арбітражу, в т. ч. шляхом направлення електронних запитів безпосередньо офіційним членам Секретаріату арбітражу, серед яких на офіційному сайті значиться і юрист, відділ І, Наталья Петрик, яка надавала відповіді на запити Господарського суду м. Кєва.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» вчинило процесуальну дію, яка є доказом визнання ним підсудності судам України спору за договором субпідряду, колегія суддів відзначає, що ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво», яке подало зустрічну позовну заяву з відзивом на позовну заяву Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», у відзиві повторно зауважило, що даний спір не підлягає розгляду судом за наведених у запереченні проти вирішення спору в господарському суді підстав, підтримало свою позицію, наведену у цих запереченнях, та вказало, що подає даний відзив з метою уникнення будь-яких негативних наслідків щодо ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» щодо процесуальних строків. За текстом зустрічного позову ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» повторно зауважило, що спір за позовною заявою Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» не підлягає розгляду судом і ця позиція ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» є незмінною. Проте ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» подає цю зустрічну позовну заяву з метою уникнення будь-яких негативних наслідків для нього щодо процесуальних строків, передбачених ГПК України та визначених ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2021.

Зазначена позиція висловлена ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» у і відзиві на позовну заяву.

Колегія суддів вважає, що такі дії ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» є логічними з процесуальної точки зору і можуть бути виправданими з огляду на ситуацію, що склалась, оскільки у разі пропуску встановлених ГПК України строків сторона дійсно втратила би можливість вчинення таких процесуальних дій у разі, якщо заперечення проти вирішення спору в господарському судів були би залишені судом без задоволення.

У будь-якому разі ТОВ з ІІ «Віннер Будівництво» подало заперечення проти вирішення спору в господарському суді до подання ним першої заяви щодо суті спору.

Таким чином сторони уклали арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження щодо розгляду будь-яких спорів, які виникатимуть з договору або у зв`язку з ним, за процедурою міжнародного комерційного арбітражу та вказана арбітражна угода є виконуваною. Наявна у Договорі арбітражна угода не визнана недійсною, не втратила чинності та може бути виконана.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини у сукупності (зокрема, існування чинної, дійсної та виконуваної арбітражної угоди, за якою спір у справі №910/13813/21 відноситься до компетенції арбітражу, подання ТОВ з ІІ "Віннер Будівництво" заперечення проти вирішення спору в господарському суді) та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав залишення поданого Компанією «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Колегія суддів відзначає, що оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд також скасував заходи забезпечення позову.

Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД», яка подала апеляційну скаргу на цю ухвалу, у прохальній частині просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду.

За текстом первісно поданої апеляційної скарги Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» наводила доводи щодо порушення місцевим господарським судом норм права в частині скасування заходів забезпечення позову.

В подальшому Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» подала доповнення до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021, у якому просить апеляційну скаргу Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» прийняти та розглядати в редакції цього документа. За текстом нової редакції апеляційної скарги Компанія «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» не наводить доводів щодо допущених місцевим господарським судом порушень під час скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційний господарський суд, в свою чергу, здійснює розгляд апеляційної скарги в межах вимог та доводів апеляційної скарги. Відтак, надати оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині не вбачається за можливе.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; а отже і підстави для задоволенні апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Компанії «Пауер Констракшн Корпорейшн оф Чайна, ЛТД» ("Power Construction Corporation of China, LTD") на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/13813/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13813/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.11.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді А.М. Демидова

В.А. Корсак