УХВАЛА

23 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 906/1190/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 і

рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства "Спецагро",

про стягнення 130 139,15 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс"

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, 2) Державного підприємства "Спецагро", 3) Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

про визнання дій незаконними, стягнення сплачених за оренду коштів,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 (повний текст складено 14.12.2020) і рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі № 906/1190/19, подана 27.10.2021 через засоби поштового зв`язку.

08.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, які враховані Судом.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс" подані у листопаді 2019 року, їх предметом є одна вимога немайнового характеру та вимоги майнового характеру на загальну суму 625 120,84 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 установлено у розмірі 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 і рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі № 906/1190/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити судовий збір у сумі 22 595,62 грн, а саме (1921,00 грн + 625 120,84 грн х 1,5 %) х 200 %, де 1 921,00 грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 625 120,84 грн - загальна ціна позовів, 1,5 % - ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях в якості доказу сплати судового збору додало до касаційної скарги платіжне доручення від 14.09.2021 №396 на суму 18 691,44 грн. Тобто судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Разом з тим, скаржник зазначає, що при зверненні з цією касаційною скаргою вперше ним вже було сплачено судовий збір у сумі 3 904,18 грн і платіжне доручення про часткову сплату судового збору міститься в матеріалах справи, оскільки Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не зверталося з заявою про повернення цих коштів.

Натомість відповідно до ухвали Верховного Суду від 24.03.2021 у зв`язку із поверненням касаційної скарги копію касаційної скарги та оригінали доданих до неї документів, у тому числі платіжне доручення від 17.12.2020 № 538 про сплату судового збору на суму 3 904,18, було повернуто Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

З огляду на викладене, до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Згідно з вимогами частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 складено 14.12.2020, тому останнім днем її оскарження, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, є 04.01.2021.

Проте Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях подало касаційну скаргу 27.10.2021, тобто з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на касаційне оскарження понад дев`ять місяців.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у касаційній скарзі просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження з наступних підстав.

28.12.2020 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях в межах строку на касаційне оскарження вперше подало касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 (повний текст складено 14.12.2020) і рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі № 906/1190/19.

Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2021 касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із незазначенням передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстав подання касаційної скарги та несплатою судового збору у встановленому законом розмірі, надано строк для усунення недоліків до 01.03.2021, який при цьому не повинен був перевищувати десяти днів із дня вручення зазначеної ухвали скаржникові.

Однак Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не усунуло недоліки касаційної скарги у визначений строк, у зв`язку з чим ухвалою Верховного Суду від 24.03.2021 касаційну скаргу було повернуто заявникові.

Повторно звертаючись із касаційною скаргою, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях зазначає, що не мало можливості усунути недоліки вперше поданої касаційної скарги в частині сплати судового збору у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань. При цьому, скаржник вказує на те, що відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" за таких обставин відсутні були підстави для звільнення його від сплати судового збору або зменшення його розміру.

У зв`язку із отриманням відповідних асигнувань Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою та просить поновити строк на касаційне оскарження.

Частинами 2, 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 зазначеного Кодексу.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03, від 03.04.2008) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Проте заявлене клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не містить документального підтвердження викладених у ньому обставин, а саме того, що у період часу з моменту першого подання касаційної скарги до повторного звернення з нею скаржник не мав можливості оплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що звертаючись із касаційною скаргою вперше, скаржником було сплачено судовий збір у сумі 3 904,18 грн. Розмір недоплаченої суми становив 18 691,44 грн.

Платіжне доручення про сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 18 691,44 грн датоване 14.09.2021. При цьому скаржник повторно подав касаційну скаргу лише 27.10.2021, тобто більше ніж через місяць після оплати судового збору у повному розмірі, що не свідчить про вжиття скаржником достатніх заходів для оскарження судового рішення у найшвидші строки.

З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у клопотанні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, про поновлення строку на касаційне оскарження, не свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки заявник не обґрунтував існування обставин, які б дійсно перешкоджали поданню касаційної скарги у строк, визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 і рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі № 906/1190/19 належить залишити без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

Для усунення недоліків касаційної скарги Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях касаційної скарги необхідно:

- надати суду докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в установленому законом порядку та розмірі;

- навести інші підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 і рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі № 906/1190/19 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 288, 290, частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 і рішення Господарського суду Житомирської області від 11.09.2020 у справі № 906/1190/19 залишити без руху до 17.12.2021, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я Чумак