ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року Справа № 925/1259/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Пріхно Л.А.,

за участі представників сторін:

від позивача Носко Г.О. представник за довіреністю,

Тарасенко В.В. директор,

від відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртранс,

м. Пирятин, Полтавської області

до товариства з обмеженою відповідальністю БІХАЙВ,

с. Чорнявка, Черкаського району, Черкаської області

про стягнення 60 328 грн. 60 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртранс до товариства з обмеженою відповідальністю БІХАЙВ про стягнення з відповідача 54 770 грн. 89 коп. заборгованості, а саме: 28 010 грн. 17 коп. боргу за надані послуги з перевезення та 26 760 грн. 72 коп. штрафу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг від 20 вересня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 21 жовтня 2021 року.

21 жовтня 2021 року (до початку першого судового засідання) від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позивних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача крім боргу та штрафу також 5 557 грн. 71 коп. понесених витрат на митниці при проходженні ветеринарного контролю вантажу, а також судові витрати, зокрема, 1 380 грн. 00 коп. витрат на послуги перекладача та 16 800 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

21 жовтня 2021 року суд прийняв заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, а також відклав розгляд справи по суті на 11 год. 30 хв. 11 листопада 2021 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 11 листопада 2021 року суд оголосив перерву до 10 год. 00 хв. 19 листопада 2021 року.

Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відзиві на позов відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Зокрема, відповідач вказує, що позивачем транспортні послуги не надані, оскільки вантаж позивачем до вантажоотримувача не доставлений, а тому під став для їх оплати немає.

Позивач не надав суду доказів протяжності маршруту (Чорнявка - МАПП Ягодин-Черкаси-Чорнявка), а також не обґрунтував підстав застосування у своєму розрахунку курсу валют станом на 16 жовтня 2020 року.

Позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення штрафу з розрахунку 50 євро за добу, оскільки автомобіль на території Польщі (Євросоюзу) не перебував.

Також відповідач вказує на пропуск позивачем спеціального (шестимісячного) строку для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення.

В зв`язку з чим, відповідач просив суд застосувати відповідні наслідки пропуску строку позовної давності.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 листопада 2021 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1259/21.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників позивача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 20 вересня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртанс (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю Біхайв (замовник) було укладено договір про надання послуг № 200918.

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є регламентування взаємовідносин між перевізником і замовником, що виникають при плануванні, розрахунках і здійсненні міжнародних і внутрішніх (по Україні) автомобільних перевезень вантажів і наданні інших послуг, пов`язаних з автомобільними перевезеннями вантажів.

Згідно п. 1.2 договору перевезення за цим договором здійснюються відповідно до:

1.2.1. Міжнародні автомобільні перевезення - згідно Конвенції про міжнародне дорожнє перевезення вантажів (CMR), Митної Конвенції про міжнародне дорожнє перевезення вантажів (МДП), Європейської угоди про перевезення небезпечних вантажів (ADR), Європейської угоди про перевезення швидкопсувних вантажів, Європейської угоди про режим праці та відпочинку водіїв (AETR), а також згідно вимог міжурядових угод про міжнародне автомобільне сполучення.

1.2.2. Внутрішні автомобільні перевезення (по Україні) згідно Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про автомобільний транспорт, Закону України Про перевезення небезпечних вантажів, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, Статуту автомобільного транспорту України, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27 червня 1969 року № 401.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що перевезення виконуються перевізником на підставі заявок замовника на перевезення вантажів (далі - заявки). Заявка повинна містити наступну інформацію: дата, час, місце завантаження; найменування вантажовідправника; найменування та характер вантажу, вага брутто, спосіб упаковки; маршрут перевезення; дата доставки; одержувач вантажу; марка, модель транспортного засобу; вартість перевезення (фрахту); місце розвантаження; тип (тент, рефрижератор) і обсяг необхідного напівпричепа.

На підставі вказаного договору сторонами було погоджено умови заявки на перевезення вантажу - меду поліфлорного кількістю 22 000 кг, до пункту призначення: Handelsstraat 13, 8630 Veurne, Belgium (м. Верне, Бельгія), найменування отримувача вантажу Meli nv, строк доставки 24 серпня 2020 року (заявка від 17 серпня 2020 року).

Відповідно до заявки підписаної сторонами, 17 серпня 2020 року на складі відповідача (Черкаська область, Черкаський район, с. Чернявка, вул. Гагаріна, 81) бочки з медом (мед поліфлорний у кількості 22000 кг) завантажено в транспорт, наданий позивачем (MAN BI4451 CI/BI 5582 ХМ), вимоги до автотранспорту тент/реф, ремни, распорки.

Також 17 серпня 2020 року сторонами складено та підписано міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №485760, на перевезення до Handelsstraat 13 В-8830 Veurne - Belgium (м. Верне, Бельгія), найменування отримувача вантажу Meli n.v. меду поліфлорного, вага вантажу брутто 21581,70 кг.

25 серпня 2020 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення про те, що 23 серпня 2020 року при огляді польським ветеринарним лікарем вантажу на митному переході на польській стороні МАПП Ягодин було виявлено, що у однієї з бочок, а саме лівої з трьох у останньому ряду, порушена герметичність шва примикання дна до її стінок, в результаті чого вміст бочки повністю витік на підлогу напівпричепа.

Даний факт став причиною відмови вантажоодержувача від вантажу. Про цей випадок 23 серпня 2020 року також в телефонному режимі та за допомогою повідомлень Viber проінформовано контактну особу вантажовідправника.

У відповідь на зазначене повідомлення, 27 серпня 2020 року відповідачем повідомлено перевізника про те, що у зв`язку із пошкодженням вантажу та відмовою вантажоодержувача від пошкодженого товару, перевізнику необхідно направити автомобіль по маршруту Дорохутськ - Черкаси - Чорнявка.

По поверненню автомобіля для виявлення причини пошкодження вантажу, огляду і зняття пломб та подальшого відшкодування нанесених збитків, відповідач просив позивача направити повноважних представників в м. Черкаси для складання акту з участю Черкаської торгово-промислової палати та ТОВ Біхайв.

Автомобіль прибув до міста Черкаси 10 вересня 2020 року та на території митного складу митний пост Черкаси-Північний розпочався огляд транспортного засобу за участю представників митниці, відповідача, транспортної організації і Черкаської Торгово-Промислової палати та продовжився на території відповідача, про що було зазначено в Акті експертизи № В-590, складеному 15 вересня 2020 року (дата початку експертизи 10 вересня 2020 року, дата закінчення експертизи 15 вересня 2020 року).

Дані обставини також були встановлені судом під час розгляду Господарським судом Полтавської області зі справи №917/240/21.

Так, рішенням Господарського суду Полтавської області від 11 травня 2021 року зі справи №917/240/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Біхайв до товариства з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртранс про відшкодування збитків, позов задоволено частково та стягнуто товариства з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртранс на користь товариства з обмеженою відповідальністю Біхайв 39 161 грн. 17 коп. збитків, 26 760 грн. 72 коп. штрафу та 2 032 грн. 71 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07 вересня 2021 року рішення Господарського суду Полтавської області від 11 травня 2021 року у справі №917/240/21 в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртранс на користь товариства з обмеженою відповідальністю Біхайв 39161,17 грн. збитків, 26760,72 грн. штрафу, 2032,71 грн. судового збору скасовано.

В цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Біхайв про стягнення 39 161,17 грн. збитків, 26760,72 грн. штрафу відмовлено повністю.

В постанові Східного апеляційного господарського суду від 07 вересня 2021 року вказано, що обставини встановлені колегією суддів під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції щодо перевищення позивачем (ТОВ Біхайв) допустимої ваги наповнення бочок з медом на 6,7 кг є підставою вважати, що позивачем порушені умови договору перевезення, що виключає вину перевізника.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини водія перевізника у пошкодженні вантажу під час виконання умов договору з перевезення як-то: накладення штрафу за порушення Правил дорожнього руху, пошкодження автомобіля під час перевезення тощо в матеріалах справи відсутні, що також виключає його протиправну поведінку під час перевезення.

У висновку Черкаської торгово-промислової палати від 15 вересня 2020 року не встановлено причин пошкодження вантажу. Однак, з огляду на характер пошкодження бочки №30675 - отвір біля нижнього поперечного шву, через який витікав мед, та відсутність в матеріалах справи доказів несанкціонованого зриву пломб на автомобілі під час перевезення, а також з огляду на те, що завантаження автомобіля перевізника відбувалось саме позивачем (на якого згідно з умовами договору було покладено обов`язки щодо забезпечення завантаження транспортних засобів перевізника з урахуванням обмежень, встановлених відповідними нормативними актами), вини перевізника у пошкодженні вантажу колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів відхилила доводи позивача (ТОВ Біхайв) про те, що водієм перевізника неналежним чином перевірено вид та ступінь закріплення вантажу, оскільки умовами договору передбачено, що саме замовник зобов`язаний забезпечити належне кріплення та укладення вантажу на транспортних засобах, що відповідають вимогам безпеки руху та перешкоджають пошкодження вантажу на транспортному засобу під час руху.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для покладення на відповідача (перевізника) відповідальності у вигляді відшкодування збитків за пошкодження вантажу.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача вартості фактично наданих транспортних послуг в розмірі 28 010 грн. 17 коп.

Розрахунок суми наданих транспортних послуг здійснений позивачем наступним чином:

- вартість послуг з перевезення згідно заявки від 17 серпня 2020 року становить 1300,00 євро;

- курс євро до української гривні станом на 16 жовтня 2020 року становив 33,1764 грн.;

- протяжність маршруту с. Чорнявка Черкаської області Meli n.v. Handelsstraat Veurne, Belgium становить 2399 км;

- протяжність фактично пройденого маршруту автомобіля позивача: Чорнявка - МАПП Ягодин - Черкаси - Чорнявка становить 1 558 км.

Отже: 1300,00 євро (вартість послуги згідно заявки) / 2 399 км (протяжність всього маршруту) = 0,5419 євро за 1 км пробігу автомобіля.

1 558 км (фактична протяжність пройденого маршруту) х 0,5419 євро за 1 км пробігу автомобіля = 844,28 євро х 33,1764 грн. (курс євро до української гривні станом на 16 жовтня 2020 року) = 28 010,17 грн.

Як зазначалося вище, відповідач не визнає факту надання позивачем транспортних послуг, оскільки вантаж не було доставлено до вантажоотримувача.

Згідно зі ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Факт укладання між сторонами саме договору перевезення та його виконання підтверджується наявною в матеріалах справи міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №485760 складеною 17 серпня 2020 року (гр.21).

Таким чином, між сторонами у справі виникли правовідносини з перевезення вантажу, які регулюються главою 64 Цивільного кодексу України Перевезення та главою 32 Господарського кодексу України Правове регулювання перевезення вантажів.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч.2 ст. 908 ЦК України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). (ст. 909 ЦК України).

Відповідно до статті 917 ЦК України, перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. Відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Статтею 918 ЦК України передбачено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 ЦК України).

Оскільки заявка на міжнародне перевезення вантажу та вантажна накладна, передбачала здійснення перевезення вантажу між пунктами відправлення та призначення розташованими в різних країнах (с. Чорнявка, Черкаського району, Черкаської області Meli n.v. Handelsstraat Veurne, Вelgium), то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів та Протоколу до неї від 19 травня 1956 року, якою врегульовані правовідносини, що випливають з договору міжнародного перевезення вантажу.

Згідно ст. 1 Конвенції ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції (ст. 4 Конвенції).

Згідно ст. 9 Конвенції, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

За приписами ст. 12 Конвенції, відправник має право розпоряджатися вантажем, зокрема, вимагати від перевізника припинення перевезення, зміни місця, передбаченого для доставки вантажу, або здачі вантажу одержувачу, іншому, ніж зазначений у вантажній накладній.

Відправник втрачає це право з того моменту, коли другий примірник накладної переданий одержувачу або коли останній здійснює свої права, передбачені в пункті 1 статті 13; з цього моменту і надалі перевізник керується вказівками одержувача.

Однак, право розпорядження вантажем належить одержувачу з моменту складання вантажної накладної, якщо у вантажній накладній відправником зроблена відповідна позначка.

Якщо, здійснюючи своє право розпорядження вантажем, одержувач дає наказ доставити вантаж іншій особі, остання не має права призначити інших одержувачів.

Право розпорядження вантажем здійснюється за таких умов:

а) відправник чи, у випадку, зазначеному в пункті 3 цієї статті, одержувач, який бажає здійснити це право, представляє перший примірник вантажної накладної, яка містить нові інструкції перевізнику, а також звільняє перевізника від відповідальності за будь-які витрати, шкоду і збитки, викликані виконанням таких інструкцій;

b) виконання таких інструкцій є можливим у той момент, коли їх одержує особа, яка повинна їх виконати; воно не порушує нормальний хід роботи підприємства перевізника і не впливає на відправників чи одержувачів інших вантажів;

c) такі інструкції не призводять до розбивки вантажу.

Якщо перевізник не може виконати отримані ним інструкції в силу положень підпункту b) пункту 5, він негайно повідомляє про це особу, яка надала такі інструкції.

Перевізник, який не виконав інструкції, що були йому надані відповідно до положень цієї статті, або який виконав такі інструкції, не вимагаючи надання йому першого примірника вантажної накладної, несе відповідальність перед особою, яка має право пред`явити претензію, за будь-які заподіяні таким чином шкоду або збитки.

Згідно ст. 14 Конвенції якщо з будь-якої причини виконання договору на встановлених вантажною накладною умовах є чи стає неможливим до прибуття вантажу до передбаченого для його доставки місця, перевізник запитує інструкції в особи, яка має право розпоряджатися вантажем відповідно до положень статті 12.

Незважаючи на це, якщо обставини дозволяють виконати перевезення на умовах, відмінних від передбачених у вантажній накладній, і якщо перевізник не зміг вчасно одержати інструкції від особи, яка має право розпоряджатися вантажем відповідно до статті 12, перевізник повинен вжити заходів, які він вважає найбільш придатними в інтересах особи, яка має право розпоряджатись вантажем.

Статтею 15 Конвенції визначено, що якщо виникають обставини, що перешкоджають здачі вантажу після його прибуття на місце, призначене для здачі, перевізник запитує інструкції у відправника. Якщо одержувач відмовляється прийняти вантаж, відправник має право розпорядитися вантажем без пред`явлення першого примірника вантажної накладної.

Одержувач, навіть якщо він відмовився від прийняття вантажу, може тим не менше вимагати його доставки доти, доки перевізник не одержав від відправника протилежних інструкцій.

Якщо перешкода для здачі вантажу виникає після того, як одержувач, відповідно до наданого йому пунктом 3 статті 12 права, дав наказ доставити вантаж іншій особі, то пункти 1 і 2 цієї статті застосовуються так, якби одержувач був би відправником, а така інша особа - одержувачем.

У відповідності до ст. 16 Конвенції перевізник має право на відшкодування витрат, викликаних запитом про надання інструкцій чи виконанням таких інструкцій, якщо такі витрати не є наслідком його власних дій або недогляду.

У випадках, зазначених у пункті 1 статті 14 і в статті 15, перевізник може негайно вивантажити вантаж за рахунок особи, яка має право розпоряджатися вантажем, і після такого вивантаження перевезення вважається закінченим. Після цього перевізник здійснює збереження вантажу від імені особи, яка має право розпоряджатися вантажем. Він може, однак, довірити збереження вантажу третій особі й у цьому випадку несе відповідальність лише за обачний вибір таких третіх осіб. Платежі, передбачені вантажною накладною, та всі інші витрати залишаються такими, що підлягають оплаті після видачі вантажу.

Як вже зазначалося вище, під час розгляду справи №917/240/21 судом було встановлено, що 27 серпня 2020 року вантажовідправником (відповідачем) було повідомлено перевізника про те, що у зв`язку із пошкодженням вантажу та відмовою вантажоодержувача від пошкодженого товару, перевізнику необхідно направити автомобіль по маршруту Дорохутськ - Черкаси - Чорнявка.

Тобто, відправник розпорядився вантажем, а перевізник отримав від останнього інструкцію щодо направлення автомобіля по маршруту Дорохутськ - Черкаси Чорнявка.

З вантажної накладної (гр. 24) вбачається, що вантаж одержано в с. Чорнявка 14 вересня 2020 року.

Тобто, перевізник належним чином виконав розпорядження відправника.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє доводи відповідача, що перевезення не було виконано позивачем.

В заявці від 17 серпня 2020 року визначено, що вартість послуг становить 1300 євро.

Розрахунки здійснюється згідно договору + оригінали чеків витрат на кордоні.

Згідно п. 3.1. договору оплата за перевезення вантажу проводиться за узгодженими ставками. Ставка за кожне перевезення вантажу встановлюється заявкою на перевезення або додатковою угодою.

Також пунктом 2.1 договору сторони погодили, що перевезення виконуються перевізником на підставі заявок, яка, зокрема повинна містити вартість перевезення.

Таким чином, саме заявкою на перевезення було визначено, що витрати на кордоні додатково (+) оплачуються згідно наданих оригіналів.

Замовник проводить належні з замовника за цим договором платежі не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання від перевізника рахунків на оплату і товарно-транспортних накладних або накладних СМR з відміткою вантажоодержувача про доставку вантажу, акту приймання-передачі вантажу, акту про надані послуги за цим договором, або згідно строку, узгодженому сторонами в заявці на перевезення (п. 3.2. договору).

16 жовтня 2020 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу №82/20 про сплату в семиденний строк з моменту отримання даної вимоги вартості здійсненого ним перевезення.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням умов нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958 строк оплати наданих позивачем послуг з перевезення настав 29 жовтня 2020 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору розрахунку з позивачем за надані відповідні послуги.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за перевезення лише в розмірі 28 010 грн. 17 коп. (844,28 євро) із розрахунку 33,1764 грн. за 1 євро станом на 16 жовтня 2020 року.

Водночас, офіційний курс НБУ євро до гривні станом на момент виникнення зобов`язання з оплати (29 жовтня 2020 року) складав 33,3133 грн. за 1 євро, тобто курс гривні по відношенню до валюти був більшим ніж станом на 16 жовтня 2020 року.

Крім того, позивач мав право заявити вимогу про стягнення всієї встановленої договором плати за перевезення з розрахунку 1300 євро.

Проте, позивач самостійно визначив зміст своїх позовних вимог.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно п. 4.2. договору замовник несе відповідальність за наднормативний простій транспортного засобу, що стався з його вини: в очікуванні завантаження, вивантаження, з підстав неналежного оформлення товаросупровідних документів, в очікуванні митного оформлення або через затримку автомобіля митними органами внаслідок порушення замовником або вантажоодержувачем митного або податкового законодавства країни вантажовідправника, країн транзиту та призначення вантажу, в тому числі несплата в установленому порядку митних податків, зборів, акцизів та інших передбачених законом платежів тощо. В цьому випадку замовник сплачує штраф у таких розмірах у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день платежу:

- на території України 400 грн. за кожну добу простою;

- на території СНД 30 доларів США за кожну добу простою;

- на іншій території Європи 50 євро за кожну добу простою.

Час наднормативного простою обчислюється з 49-ї години знаходження транспортного засобу на місці завантаження/вивантаження та/або митного оформлення.

На завантаження і митне оформлення вантажу замовнику відводиться:

- 48 годин на території України і СНД;

- 48 годин на іншій території Європи.

Після закінчення відведеного терміну замовник оплачує перевізнику штраф за простій в розмірі сум, зазначеному в цьому пункті.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 26 760 грн. 72 коп. штрафу нарахованого за простій автомобіля за період з 25 серпня 2020 року по 09 вересня 2020 року (16 днів х 50 євро за кожну добу простою з урахуванням курсу євро на 16.10.2020 року).

Умовами договору (п. 2.3.7) передбачено, що замовник зобов`язаний забезпечити завантаження транспортних засобів перевізника з урахуванням вагових і габаритних обмежень, навантажень на вісі та інших технічних обмежень, що передбачені діючим законодавством в країні транзиту для вантажних транспортних засобів, а також забезпечити належне кріплення та укладення вантажу на транспортних засобах, що відповідають вимогам безпеки руху та перешкоджають пошкодження вантажу та транспортного засобу під час руху.

Тобто згідно з умовами договору саме на відповідача було покладено відповідні обов`язки щодо забезпечення завантаження транспортних засобів перевізника з урахуванням вищевказаних обмежень, встановлених відповідними нормативними актами.

Як вже зазначалося вище, під час розгляду справи №917/240/21 судом апеляційної інстанції було встановлено, що замовником (відповідачем) було допущено перевищення допустимої ваги меду при наповненні бочок щонайменше на 6,7 кг, а отже зазначене є підставою для висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань передбачених договором перевезення щодо забезпечення завантаження транспортного засобу затареним вантажем, з урахуванням спеціалізованих нормативних актів, що передбачають, зокрема, пакування (затарку, фасування) та транспортування меду.

З рішення прикордонного ветеринарного лікаря (Польща Дорогуськ) від 08 вересня 2020 року вбачається, що під час безпосередньої перевірки вантажу 22 серпня 2020 року в дорожньому пункті перетину кордону (Польща Дорогуськ) було виявлено нещільність бочки та витікання значної кількості меду.

04 вересня 2020 року сторона (фірма Мелі НВ Хандельсштраат, 13, 8630 Верне, Бельгія за посередництва митного агента) висловилася щодо дій з вантажем та надала згоду на відправку вантажу за межі Європейського Союзу, до закладу походження.

09 вересня 2020 року автомобіль позивача повернувся на митну територію України з відміткою польської сторони Доставка відхилена (СМR №485760).

Отже, оскільки наднормативний простій автомобіля в пункті перетину кордону (Польща Дорогуськ) відбувся з вини відповідача, то вимога про стягнення штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 5 557 грн. 71 коп. понесених витрат при проходженні ветеринарного контролю.

Зокрема, 08 вересня 2020 року за отримання висновку ветеринарного лікаря в пункті пропуску Дорогуськ (Польща) позивач сплатив 762,50 польських злотих згідно рахунку - фактури №20-4491/PLDOR3, що підтверджується квитанцією терміналу самообслуговування (а.с. 34).

Відповідно до ст.316 ГК України договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

З урахуванням предмету вказаного в п.1.1. договору надання послуг від 20 вересня 2018 року даний договір містив як умови про надання послуг з перевезення, так і умови транспортного експедирування.

Враховуючи наведені вище умови оплати, що сторонами встановлені у заявці на перевезення, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати під час митних формальностей підлягають відшкодуванню позивачу замовником перевезення.

Як зазначалося вище, строк оплати наданих послуг настав 29 жовтня 2020 року.

Станом на 29 жовтня 2021 року офіційний курс НБУ польського злотого до гривні становив 7,2075 грн. за один злотий.

Таким чином, вартість понесених позивачем витрат при проходженні ветеринарного контролю, яка підлягає стягненню з відповідача в національній валюті складає 5 495 грн. 72 коп., а не 5 557 грн. 71 коп. як вказав позивач.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем позовної давності судом враховано наступне:

Відповідно до ч. ч.5, 6 ст.315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно ст. 32 Конвенції, термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки.

Відлік терміну позовної давності починається:

a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки;

b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення;

c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення.

День початку відліку терміну позовної давності у термін не зараховується.

Договір міжнародного перевезення було укладено між сторонами 17 серпня 2020 року шляхом складання відповідної вантажної накладної.

З позовом до суду позивач звернувся 17 вересня 2021 року.

Отже, до вимог, що випливають з перевезення за позовом перевізника до вантажовідправника строк давності не пропущений.

Водночас, з урахуванням положень ст.257 ЦК України до вимог, що випливають з договору транспортного експедирування застосовується загальна позовна давність.

Строк виконання зобов`язання з відшкодування додаткових витрат на митниці настав 29 жовтня 2020 року, а тому в цій частині також позивачем не було пропущено строку давності.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Позивач також просив стягнути з відповідача 1 380 грн. 00 коп. витрати на послуги перекладача та витрати на правову допомогу в розмірі 16 800 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Нормами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Водночас, судом враховано, що з першою заявою по суті спору позивачем не було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 124 ГПК України).

В зв`язку з вищенаведеним, суд не вбачає підстав для відшкодування заявлених до стягнення позивачем судових витрат за винятком сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю БІХАЙВ, вул. Гагаріна, 81, с. Чорнявка, Черкаського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 38972895 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТАР-Укртранс, вул. Спартака, 59 Б, м. Пирятин, Полтавської області, ідентифікаційний код 38637022 28 010 грн. 17 коп. боргу за надані послуги з перевезення, 26 760 грн. 72 коп. штрафу, 5 495 грн. 72 коп. компенсації витрат при проходженні ветеринарного контролю та 2 267 грн. 73 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити повністю.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 24 листопада 2021 року.

Суддя А.В.Васянович