ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" листопада 2021 р. м. Київ

Справа № 4/094-11

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

за участі секретаря судового засідання Жиглій А.В., розглянувши в судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромхім" на бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо виконання рішення суду у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа - 5" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромхім" про стягнення 141 868,06грн, за участю представників від:

заявника не з`явився;

відповідача (боржника) не з`явився;

органу ДВС не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.07.2011 позов Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа - 5" (далі ПрАТ «Будінженермережа-5») до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромхім" (далі ТОВ «Автопромхім») про стягнення 141 868,06грн задоволено повністю.

Відповідно до рішення суду з ТОВ "Автопромхім" на користь ПрАТ "Будінженермережа-5" стягнуто 121 740,81грн боргу, 8156,63грн інфляційних втрат, 2561,56грн - 3% річних, 9409,06грн пені, 1418,68грн державного мита, 236,00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання відповідного рішення 08.08.2011 видано наказ.

08.11.2021 до Господарського суду Київської області від ТОВ "Автопромхім" надійшла скарга від 05.11.2021 на бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі ВДВС у м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМРУ МЮ, орган ДВС).

Вказана скарга мотивована тим, що під час виконання рішення суду у даній справі постановою від 24.10.2017 у виконавчому проваджені №50237586 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, який не знято при поверненні виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому стягувач повторно звернувся з відповідним виконавчим документом, за яким 11.09.2019 відкрито виконавче провадження №60020555, що закінчено 17.08.2021, у зв`язку з повним виконанням рішення. Проте, як вказує скаржник (боржник у виконавчому провадженні), арешт, накладений у виконавчому провадженні №50237586 з метою забезпечення виконання рішення та відшкодування витрат, не скасовано, хоча рішення суду виконано.

У поданій скарзі скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМРУ МЮ щодо не зняття арешту з усього майна, що належить ТОВ "Автопромхім", який накладено постановою від 24.10.2017 у ВП №50237586;

- зобов`язати головного виконавця ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМРУ МЮ усунути порушення прав ТОВ "Автопромхім" шляхом зняття арешту з усього майна, що належить ТОВ «Автопромхім», який накладено постановою від 24.10.2017 у ВП №50237586.

Ухвалою від 09.11.2021 вказану скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання з розгляду відповідної скарги на 14:40 17.11.2021, а також запропоновано органу ДВС надати письмове пояснення по суті вимог скарги з наданням документів (в оригіналі або належним чином засвідченій копії), які підтверджують викладені у такому поясненні обставини, копію якого направити учасникам справи, про що надати докази суду (а.с.33-34).

Копія вказаної ухвали суду отримана органом ДВС 15.11.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №123.

Поштове відправлення №336, у якому копія ухвали суду направлена позивачу у даній справі (стягувачу), повернута до суду з довідкою відділення поштового зв`язку від 11.11.2017, у якій причиною повернення відправлення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою». Водночас адреса, за якою направлено відповідне відправлення, відповідає адресі позивача, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань станом на 09.11.2021 та 17.11.2021.

15.11.2021 від ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМРУ МЮ надійшли пояснення, у яких повідомлено, що на момент завершення виконавчого провадження №50237586, у якому накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ТОВ "Автопромхім", у державного виконавця не було правових підстав для знято накладеного арешту. Одночасно орган ДВС повідомив, що станом на 11.11.2021 у ВДВС у м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМРУ МЮ відсутні незавершені виконавчі провадження, у яких боржником є ТОВ "Автопромхім".

В судове засідання 17.11.2021 представники учасників не з`явились і про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї документи, матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 22.02.2016 відкрито виконавче провадження №50237586 щодо примусового виконання рішення суду у даній справі на підставі наказу №4/094-11 від 08.08.2012 (а.с.8).

Постановою Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.10.2017, з метою забезпечення виконання рішення у даній справі, у виконавчому провадженні №50237586 накладено арешт на майно, що належить боржнику (відповідачу у даній справі - ТОВ "Автопромхім") рухоме та нерухоме (а.с.9-10).

На підставі вказаної постанови, як вбачається з Інформаційної довідки №283198663 від 05.11.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, накладено арешт на все нерухоме майно відповідача (боржника) (а.с.4-5).

Крім того, на підставі вищевказаної постанови органу ДВС від 24.10.2017 зареєстровано арешт рухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.6).

Постановою Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13.12.2018, яка прийнята у виконавчому провадженні №50237586, наказ №4/094-11, виданий 08.08.2012 Господарським судом Київської області, повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зважаючи на те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с.11-12).

Арешт, накладений 24.10.2017 у відповідному виконавчому провадженні, не знято.

11.09.2019 постановою Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №60020555 щодо примусового виконання рішення у даній справі на підставі наказу №4/94-11 від 08.08.2011, який видано Господарським судом Київської області (а.с.13-14).

17.08.2021 постановою ВДВС у м. Біла Церква Білоцерівського району Київської області ЦМРУ МЮ виконавче провадження №60020555 закінчено, у зв`язку з оплатою стягувачем (відповідачем у справі) боргу, а також виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с.15-16). У п.2 такої постанови зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

21.10.2021 відповідач ТОВ «Автопромхім» звернулось з заявою б/н до ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМРУ МЮ заявою б/н, в якій просило зняти арешт з рухомого та нерухомого майна ТОВ «Автопромхім», який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №50237586 від 24.10.2017, а також повідомити чи перебувають на дату надання відповіді в органі ДВС незавершені виконавчі провадження, у яких боржником є ТОВ "Автопромхім" (а.с.17-18).

27.10.2021 орган ДВС повідомив, що на момент прийняття постанови від 13.12.2018 у виконавчому провадженні №50237586 не було підстав для зняття арешту з майна боржника (а.с.19).

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник боржник (відповідач у справі) вважає неправомірною бездіяльність органу ДВС щодо не зняття арешту з його майна.

Суд вважає подану скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України Про виконавче провадження (далі Закон), ст. 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, відповідно до такого Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону (в редакції, чинній станом на день прийняття постанови від 13.12.2018 про повернення наказу) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При цьому, як визначено ч.5 такої статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Поряд з цим, як передбачено ст. 56 вказаного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Підстави для зняття арешту з майна визначені ст.59 Закону. При цьому, із змісту відповідної норми вбачається, що арешт може бути знято за судовим рішенням суду, так і державним виконавцем/начальником відділу ДВС.

Зокрема, ч.4 відповідної норми визначені підстави зняття арешту державним виконавцем, а саме:

- отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

- надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

- отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

- наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

- отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

- погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

- отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

- підстави, передбачені пунктом 1 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Також, у відповідності з ч.1 ст.40 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття такої постанови), арешт, накладений на майно (кошти) боржника знімається у випадку закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Отже, на момент прийняття постанови від 13.12.20018 щодо повернення виконавчого документу без виконання у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту, накладеного на рухоме та нерухоме майно боржника і такий арешт забезпечував виконання рішення суду, у разі повторного звернення виконавчого документу до виконання.

Разом з тим, у подальшому, при повторному зверненні до виконання, рішення суду у даній справі на підставі наказу №4/094-11 виконано повністю, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження №60020555.

Закінчення виконавчого провадження, що передбачено ч.1 ст.40 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття постанови від 17.08.2021), є підставою для зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, а також проведення інших необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Так, як визначено п.1 ч.4 ст.59 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття постанови від 17.08.2021), підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Як визначено ч.2 ст.40 Закону, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Враховуючи, що постановою державного виконавця від 24.10.2017 у виконавчому провадженні №50237586 арешт накладений саме з метою виконання рішення суду у даній справі, яке фактично виконано у виконавчому провадженні №60020555, та відсутні інші не закінчені виконавчі провадження щодо боржника, арешт, накладений у виконавчому провадженні №50237586, мав бути знятий. Однак, хоч у постанові від 17.08.2021 зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 05.11.2021, а також Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 13.09.2021 свідчать про те, що фактично арешт з майна не знято, у зв`язку з чим суд вважає вимоги скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розгляді відповідної скарги судом враховано також те, що наявність арешту, накладеного на майно боржника ТОВ «Автопромхім» з метою виконання рішення у даній справі - №4/094-11, за наявності факту повного його виконання та відшкодування витрат виконавчого провадження, порушує права відповідача як власника такого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233-234, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромхім" на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Автопромхім", який накладено постановою від 24.10.2017 у ВП №50237586.

3. Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопромхім», який накладено постановою від 24.10.2017 у ВП №50237586.

4. Копію ухвали направити боржнику, стягувачу та Відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова