ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 Справа № 904/6344/20 (904/7994/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М., розглянувши справу

За позовом ОСОБА_1 , смт. Кринички, Криничанський район, Дніпропетровська область

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпро

про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1 , смт. Кринички, Криничанський район, Дніпропетровська область (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Дніпро (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі та компенсації при звільненні у розмірі 37 809,66 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суму за період з 03.12.2019 по 25.08.2021 у розмірі 39 493,74 грн., витрат по сплаті судового збору - 2 270,00грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами, запропоновано подати, у томі числі відповідачу - відзив на позов, контррозрахунок стягуваної суми.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вимог, викладених в ухвалі суду від 27.09.2021 відповідач відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 12.01.2021 відкрито провадження у справі №904/6344/20 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори про стягнення заробітної плати.

Аналогічні положення містяться у ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем в період з 01.07.02 по 03.12.19, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно наказу від 03.12.19 №116-К позивача звільнено з роботи за угодою сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як зазначив позивач, в день звільнення йому не виплачена заробітна плата за травень-грудень 2019 у розмірі 22 623,09 грн. та компенсація при звільненні у розмірі 15 186,57 грн.

Згідно довідки філії "Криничанський райавтодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 37 809,66 грн., в тому числі: за травень 2019 в сумі 5 576,82 грн., за червень 2019 в сумі 2 241,01 грн., за липень 2019 в сумі 10 711,03 грн., за серпень 2019 в сумі 1 002,95 грн., за вересень, жовтень 2019 року в сумі 0,00 грн., за листопад 2019 в сумі 1 933,26 грн., за грудень 2019 в сумі 1 158,02 грн. та компенсація при звільненні 15 186,57 грн.

Відповідачем станом на 25.11.2021 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить їй від підприємства, з огляду на що, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі та компенсації при звільненні у розмірі 37 809,66 грн.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарський суд зазначає наступне.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачем заявлено позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2019 по 25.08.2021 у розмірі 39 493,74грн. Середньоденна заробітна плата позивачем визначена у розмірі 92,06 грн., з чим господарський суд погоджується.

Господарський суд вважає за необхідне визначити суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, яка становить 39 493,74 грн. (92,06 грн. х 429 дн.) за період з 03.12.2019 по 25.08.2021.

Станом на 25.11.2021 відповідачем не надано доказів погашення середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні у розмірі 39 493,74 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 03.12.2019 по 25.08.2021 у розмірі 39 493,74 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, між приватним адвокатом Скрипнік Юрієм Олександровичем (далі - Скрипнік Ю.О., адвокат) з одного боку та гр-н Майборода Костянтином Анатолійовичем (далі - Майборода К.А., довіритель) укладено договір № 18/18-06/21 про надання правничої допомоги і представництво (далі - договір).

Згідно п. 1.1 договору гр-н Майборода К.А. доручає, а адвокат Скрипнік Ю.О. відповідно до ст.ст. 26-2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" приймає на себе обов`язок про надання йому правової (правничої) допомоги і його представництво без обмежень в усіх адміністративних і правоохоронних органах та інших органах України, в усіх судах України по цивільній справі за його позовом до ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ДП "Дніпропетровський облавтодор" про сплату заборгованості по заробітній платі, стягнення заподіяної матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до п. 4.1 договору довіритель зобов`язаний і оплатив адвокату в якості гонорару за цим договором грошові кошти в сумі 8 000 грн.

Договір набирає чинності і чинний з моменту його підписання сторонами, оплати гонорару і діє до закінчення провадження у справі в суді по суті. (п. 5.1 договору).

В якості підтвердження факту надання адвокатських послуг позивачем надано копію квитанції № 18/21 про сплату позивачем адвокатові 8 000,00 грн.

Здійснивши аналіз поданих документів, господарський суд зазначає таке.

Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час. Так, до позовної заяви додані наступні документи:

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія трудової книжки ім`я ОСОБА_1 ;

- копія довідки відповідача про заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 ;

- докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу та до суду.

Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься до категорії трудових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності особливостей в трудових відносинах, судова практика є сталою.

Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Кодексу законів про працю України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Надавши оцінку усім доданим до позовної заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши, що розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами, критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та їх задоволення у розмірі 2 000,00 грн.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на оплату професійної правової допомоги у розмірі 2 000, 00 грн. покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі та компенсацію при звільненні у розмірі 37 809 (тридцять сім тисяч вісімсот дев`ять) грн. 66 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні суму за період з 03.12.2019 по 25.08.2021 у розмірі 39 493 (тридцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 74 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі)грн. 00 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено - 25.11.2021

Суддя Н.М. Камша