ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 Справа № 917/1369/21

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Куликівське молоко", вул. 8-го Березня, 18-а, смт. Куликівка, Чернігівська область,16300

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення 435 170,28 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

Обставини справи: 26.08.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Куликівське молоко" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" про стягнення 435 170,28 грн. заборгованості.

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату поставленого товару у визначений Договором поставки №7/21-М від 01.02.2021 року строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Ухвалою суду від 30.08.2021 року відкрито провадження у даній справі, встановлено учасникам строки для подачі заяв по суті спору, призначено підготовче засідання на 28.09.2021 року.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 28.09.2021 року (за участю представника позивача) було оголошено перерву у засіданні до 19.10.2021 року до 09.00 год.

Представник відповідача в судові засідання 28.09.2021 року та 19.10.2021 року не з`явився, причин неявки не повідомив. Відповідач належним чином та завчасно повідомлявся судом про дату судових засідань (поштові повідомлення про вручення відповідачу ухвал суду в мат. справи).

Ухвалою від 19.10.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.11.2021 року.

Позивач в судове засідання 18.11.2021 року не з`явився. 08.11.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. У клопотанні позивач також підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання 18.11.2021 року не з`явився, про місце, дату і час його проведення був повідомлений належним чином, поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 19.10.2021 року в матеріалах справи (арк. с. 83).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.02.2021 року між Приватним акціонерним товариством "Куликівське молоко" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 7/21-М з додатком (арк. с. 7-10,13).

10.02.2021 року до договору поставки № 7/21-М від 01.02.2021 року сторонами складено протокол розбіжностей (арк. с. 10-12).

В укладеному договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- постачальник зобов`язується передати у власність покупця молоко коров`яче незбиране охолоджене (далі за тексом - молоко), а Покупець зобов`язується приймати й оплачувати його на умовах та в порядку визначеному цим договором (п.1.1. договору);

- кількість молока зазначається у спеціалізованій товарній - накладній на перевезення молочної сировини за формою -1 ТН (МС), (далі за текстом товарна накладна), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №457 від 01.12.2015 року (далі за текстом наказ). Ціна молока зазначається у Протоколах погодження ціни на молоко, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1. Договору);

- поставка молока здійснюється на умовах EXW (Інкотермс-2010) або FCA (Інкотермс-2010). Пункт поставки/відвантаження молока знаходиться за адресою виробничих потужностей постачальника: смт. Куликівка, вул. 8-го Березня, 18-А або м. Корюківка, вул. Галини Костюк, 24 (п. 2.1. Договору);

- право власності на молоко переходить до покупця з моменту його приймання в пункті поставки згідно п. 2.1. Договору і визначається датою підписання представником покупця товарної накладної (п. 2.3. Договору);

- постачальником довіреності на поставлений товар або товарної накладної зі штампом покупця та підписом довіреної особи, що засвідчує факт передачі товару покупцю (п. 2.4. Договору);

- ціна на молоко встановлюється в національній валюті України - гривні та погоджується сторонами шляхом підписання Протоколу погодження ціни на молоко, який оформлюється у вигляді додатку та є невід`ємною частиною Договору (п. 5.1. Договору);

- покупець згідно рахунку постачальника проводить 100% попередню оплату за молоко у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. За окремою домовленістю сторін можлива оплата за молоко на умовах відстрочення платежу до 7 (семи) календарних днів після приймання-передачі молока в пункті поставки згідно п. 2.1. договору за умови оформлення покупцем гарантійного листа щодо своєчасної оплати партії товару (на фірмовому бланку із зазначенням договору, кількості та вартості поставленого молока згідно відповідної видаткової накладної, за підписами керівника та головного бухгалтера покупця, що скріплені печаткою покупця) (п. 5.5. Договору);

- за невиконання грошового зобов`язання по оплаті молока на умовах договору покупець сплачує на користь постачальника неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення грошового зобов`язання, а також сплачує 10% річних та компенсує інфляційні витрати постачальника згідно ст. 625 ЦК України (п.6.2. Договору);

- за прострочення оплати за отримане молоко понад 10 календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф в розмірі 5 (п`яти) % від вартості несвоєчасного оплаченого молока (п. 6.3. Договору).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору у період з 30.06.2021 року по 04.07.2021 року позивач передав, а відповідач прийняв молоко на загальну суму 703 269,58 грн. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах завіреними копіями: видаткових накладних №11499 від 30.06.2020 року на загальну суму 241 311,85 грн., №11645 від 01.07.2021 року на загальну суму 237 926,73 грн., №11751 від 04.07.2021 року на загальну суму 224 031,00 грн.; товарно-транспортними накладними (ТТН) від 30.06.2021 року, від 01.07.2021 року, від 04.07.2021 року; спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини від 30.06.2021 року, від 01.07.2021 року, від 04.07.2021 року (арк. с. 13-22).

На підставі оформлених стонами первинних документів, позивачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №228 від 30.06.2021 року, №46 від 01.07.2021 року, №47 від 04.07.2021 року (арк. с. 23-25).

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого за Договором молока здійснив частково в сумі 300 000,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах завіреними копіями: платіжних доручень №2447, №808, №2028 від 02.07.2021 року та випискою по рахунку (арк. с. 26-29).

Крім того, позивач вказує на те, що за період дії договору ним неодноразово здійснювалась поставка молока відповідачу і станом на 30.06.2021 року за даними бухгалтерського обліку у відповідача обліковувалась переплата за раніше отримане молоко в сумі 0,02 грн.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість по оплаті поставленого молока за договором в сумі 403 269,56 грн.

Зазначена заборгованість також підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом за період 20.06.2021року -05.08.2021 року (арк. с. 34).

20.07.2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 12.07.2021 року за вих. №107 про погашення існуючої заборгованості за договором поставки №7/21-М (арк. с. 30-32).

22.07.2021 року на електронну пошту позивача від відповідача надійшов гарантійний лист від 22.07.2021 року за вих. №713 (арк. с. 33), в якому відповідач визнав заборгованість за договором № 7/21-М в сумі 403270,68 грн. та гарантував її оплату 29.07.2021 року включно.

Однак після плину строку вказаного в гарантійному листі відповідач так і не оплатив існуючу заборгованість.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 435 170,28 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору поставки №7/21-М від 01.02.2021 року, з яких: 403 269,56 грн. основний борг, 7 170,45 грн. пеня, 4 566,80 грн. 10% річних та 20 163,47 грн. штраф.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: завірену копію Договору поставки №7/21-М від 01.02.2021 року разом з протоколом розбіжностей від 10.02.2021 року та протоколом №3 від 28.05.2021 року погодження ціни на молоко; завірені копії видаткових накладних №11499 від 30.06.2020 року, №11645 від 01.07.2021 року, №11751 від 04.07.2021 року; завірені копії товарно-транспортних накладних від 30.06.2021 року, від 01.07.2021 року, від 04.07.2021 року; завірені копії спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини від 30.06.2021 року, від 01.07.2021 року, від 04.07.2021 року; завірені копії податкових накладних №228 від 30.06.2021 року, №46 від 01.07.2021 року, №47 від 04.07.2021 року; завірені копії платіжних доручень №2447, №808, №2028 від 02.07.2021 року та випискою по рахунку; завірену копію акту звірки взаєморозрахунків станом за період 20.06.2021року -05.08.2021 року; завірену копію претензії №107 від 12.07.2021 року з доказами її направлення відповідачу; завірену копію гарантійного листа №713 від 22.07.2021 року; обґрунтований розрахунок заборгованості (в т.ч. штрафних санкцій); виписка з ЄДР на позивача.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним договором щодо здійснення ним поставки молока в загальній сумі 703 269,58 грн., тоді як відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором не повністю оплатив отримане молоко і заборгованість останнього складає 403 269,56 грн.

Крім того, факт наявності заборгованості у відповідача також підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків (арк. с. 34) та гарантійним листом відповідача №713 від 22.07.2021 року (арк. с. 33).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого молока і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2. Договору за невиконання грошового зобов`язання по оплаті молока на умовах договору покупець сплачує на користь постачальника неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення грошового зобов`язання, а також сплачує 10% річних та компенсує інфляційні витрати постачальника згідно ст. 625 ЦК України.

Пунктом 6.3. Договору сторони погодили, що за прострочення оплати за отримане молоко понад 10 календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф в розмірі 5 (п`яти) % від вартості несвоєчасного оплаченого молока.

Тобто, при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 02.04.2019 року у справі №917/194/18, від 09.02.2018року у справі №911/2813/17 та від 22.03.2018 року у справі №911/1351/17.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення з відповідача:

- 7170,45 грн. пені за періоди: з 09.07.2021 року - 20.08.2021 року (на залишок заборгованості по видатковій накладній №11645 від 01.07.2021 року в сумі 179 238,56 грн.); з 12.07.2021року - 20.08.2021 року (на заборгованість по видатковій накладній №11751 від 04.07.2021 року в сумі 224 031,00 грн.);

- 4 566,80 грн. 10% річних за періоди: з 09.07.2021 року - 20.08.2021 року (на залишок заборгованості по видатковій накладній №11645 від 01.07.2021 року в сумі 179 238,56 грн.); з 12.07.2021року-20.08.2021 року (на заборгованість по видатковій накладній №11751 від 04.07.2021 року в сумі 224 031,00 грн.);

- 20 163,47 грн. штрафу (розрахунки арк. с. 35-38).

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення пені та 10% річних, суд звертає увагу на наступне.

При нарахуванні пені та 10% річних позивачем невірно визначено початок перебігу строку прострочення по видатковій накладній №11751 від 04.07.2021 року в сумі 224 031,00 грн., а саме без врахування положень ст. ст. 253, 254 ЦК України.

Так, згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частина 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, за підрахунками суду 10% річних за період з 09.07.2021 року - 20.08.2021 року (на залишок заборгованості по видатковій накладній №11645 від 01.07.2021 року в сумі 179 238,56 грн.) становить 2111,58 грн.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3", до стягнення підлягає пеня в сумі 7078,39 грн. грн. та 10% річних в сумі 4 505,34 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 20 163,47 грн. штрафу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 403 269,56 грн. основного боргу, 7078,39 грн. пені, 4 505,34 грн. 10% річних, 20 163,47 грн. штрафу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод", вул. Індустріальна, 2, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ідентифікаційний код 00446813) на користь Приватного акціонерного товариства "Куликівське молоко" (вул. 8-го Березня, 18-а, смт. Куликівка, Чернігівська область,16300, ідентифікаційний код 05388983) 403 269,56 грн. основного боргу, 7078,39 грн. пені, 4 505,34 грн. 10% річних, 20 163,47 грн. штрафу та 6525,26 грн. судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено 23.11.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.М. Тимощенко