РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 м. КиївСправа № 910/13772/21

За позовом: фізичної особи-підприємця Рубашенко Тетяни Іванівни;

до: державного підприємства "УКРМЕДДІЯЛЬНІСТЬ" МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ;

про: стягнення 888.211,44 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець Рубашенко Тетяна Іванівна (далі - позивач) звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "УКРМЕДДІЯЛЬНІСТЬ" МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ (далі - відповідач) про стягнення 888.211,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 15.03.2021 № 03/61, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 888.211,44 грн., з яких: 879.000,00 грн. - основна заборгованість, 6.574,44 грн. - 3 % річних та 2.637,00 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13772/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Пунктом 6 резолютивної частини ухвали від 13.09.2021 № 910/13772/21 відповідачу встановлено строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - п`ять днів з дня отримання даної ухвали.

Проте, відповідач таким правом не скористався.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір від 15.03.2021 № 03/61 (далі - Договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах, визначених Договором, позивач передає у власність відповідача, а відповідач приймає та оплачує рукавички оглядові нестерильні розмір М за кодом ДК 021:2015 - 33140000-3 Медичні матеріали (код НК 024:2019:56286-рукавички оглядові/процедурні нітрилові, необпудровані, нестерильні) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що оплата товару здійснюється в розмірі повної вартості товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок позивача, вказаний у реквізитах у цьому Договорі, в національній валюті України. Відповідач повинен оплатити поставлений товар не пізніше 30 робочих днів з дати поставки товару позивачем, на підставі рахунку та видаткової накладної.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 879.000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 02.04.2021 № 174, яка підписана сторонами, скріплена відбитком печатки відповідача та наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 154 на суму 879.000,00 грн., проте, за твердженнями позивача, відповідачем такої оплати здійснено не було.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 6.574,44 грн. та інфляційних втрат в сумі 2.637,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідачем до господарського суду подана заява з платіжним дорученням від 07.07.2021 № 181, з якого вбачається, що відповідачем здійснено часткову оплату рахунку позивача № 154, а саме: в сумі 20.000,00 грн.

Приймаючи до уваги часткову сплату відповідачем основної заборгованості суд дійшов висновку, що провадження справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 20.000,00 грн. - підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 859.000,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню в сумі 859.000,00 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги сплату частини заборгованості в період заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача сум 3 % річних та інфляційних втрат, поданий позивачем до суду розрахунок таких сум є арифметично невірним.

Позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 6.503,76 грн. за наступним розрахунком суду, в заявлений позивачем період, а саме:

Видаткова накладна Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняДата оплатиСума оплати (грн.)Сума 3 % річних за період прострочення (грн.)
02.04.2021 № 174879.000,0020.05.2021 - 06.07.202148--3.467,84
859.000,0007.07.2021 - 18.08.20214307.07.202120.000,003.035,92
Загальна сума 3 % річних6.503,76

Позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 2.617,00 грн. за наступним розрахунком суду, в заявлений позивачем період, а саме:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
06.2021879.000,00100.21.758,00
07.2021859.000,00100.1859,00
Загальна сума інфляційних втрат складає2.617,00

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 11.08.2021 № б/н, укладений між позивачем та адвокатом Шевченко Д.С.

Так позивачем, в підтвердження здійснення оплати наданих послуг за вказаним договором поданий до суду акт виконаних робіт від 19.08.2021 № б/н до вказаного договору на суму 15.000,00 грн.

При цьому, при поданні позову, позивач зазначав про понесення витрат на правову допомогу в сумі 33.000,00 грн.

Так, об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 № 922/445/19 містяться наступні висновки: "Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.".

Приймаючи до уваги те, що об`єм послуг з правової допомоги підтверджений на суму 15.000,00 грн. (акт виконаних робіт від 19.08.2021 № б/н), вказаний розмір понесення витрат з правової допомоги, за висновками суду, є доведеним.

Проте, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення з державного підприємства "УКРМЕДДІЯЛЬНІСТЬ" МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ основної заборгованості в сумі 20.000,00 грн. - закрити.

3. Стягнути з державного підприємства "УКРМЕДДІЯЛЬНІСТЬ" МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ (Україна, 01021, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 7, ідентифікаційний код: 25885270) на користь фізичної особи-підприємця Рубашенко Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) основну заборгованість в сумі 859.000 (вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 6.503 (шість тисяч п`ятсот три) грн. 76 коп., інфляційні втрати в сумі 2.617 (дві тисячі шістсот сімнадцять) грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 14.655 (чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 13.323 (тринадцять тисяч триста двадцять три) грн. 17 коп.

4. У задоволенні решти вимог - відмовити повністю.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац