ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа № 911/2742/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянув матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Тарасівське»

про стягнення 169 104,49 грн.

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернулось Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі позивач, КП «Києво-Святошинська тепломережа» КОР) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Тарасівське» (далі відповідач, ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Тарасівське») про стягнення 183261,73 грн заборгованості, з яких: 156 398,24 грн основного боргу по Договору, 10 402,15 грн пені, 11 287,98 грн інфляційний втрат, 5 173,36 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 118-В від 29.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Через канцелярію суду 07.10.2021 представник позивача подав заяву від 05.10.2021 за вих. № 453 про зменшення розміру позовних вимог, яка мотивована частковим погашенням відповідачем основної суми заборгованості в розмірі 14 157,24 грн після подання позовної заяви до суду.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У даному випадку справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані вище судом приписи, приймаючи до уваги, що заява про зменшення розміру позовних вимог № 453 від 05.10.2021, подана до суду 07.10.2021 з дотриманням строку встановленого ч. 2 ст. 252 ГПК України (до початку по суті) та відповідає вимогам ст. ст. 46, 170 ГПК України, зокрема, до неї додано докази направлення примірника такої заяви відповідачу у справі, відповідна заява Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради приймається судом до розгляду, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову, з урахуванням якої здійснюється розгляд спору, а саме 169104,49 грн, з яких: 142241,00 грн основного боргу по Договору, 10 402,15 грн пені, 11 287,98 грн інфляційний втрат, 5 173,36 грн 3% річних.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 ГПК України, щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

При цьому суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 976.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Тарасівське» (Споживач) було укладено договір № 118-В від 29.09.2016 про надання послуг централізоване водопостачання та водовідведення (далі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі Послуги), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані Послуги за встановленими тарифами.

Пунктом 27 Договору встановлено, що останній укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку дії однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до п. 2 Договору, оплата послуг Споживачем здійснюється відповідно до тарифів, діючих на момент отримання послуг, затверджених органом, уповноваженим на те Законом України.

Договором, зокрема, п. 4 закріплено, що тарифи на момент укладання Договору становлять: з централізованого водопостачання 3,00 грн/куб. метр (п. 4.1); з водовідведення 10,08 грн/куб. метр.

Згідно з п. 7 Договору розрахунковим місяцем є календарний місяць, в якому здійснюється надання послуг за Договором.

Так, у відповідності до п. 8 Договору, оплата послуг за розрахунковий місяць повинна бути здійснена Споживачем шляхом перерахування грошей на банківський рахунок Виконавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Як вбачається з наданих актів виконаних робіт, відповідач починаючи з січня 2019 року по 13.09.2021 в повному обсязі та своєчасно не здійснював оплату наданих послуг, у зв`язку з чим на момент подачі позову до суду за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 156398,24 грн за наступними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000502 від 30.04.2020 в розмірі 11 177,10 грн, № ОУ-0000851 від 31.08.2020 в розмірі 21 634,26 грн, № ОУ-0000966 від 30.09.2020 в розмірі 24 833,10 грн, № ОУ-0001058 від 31.10.2020 в розмірі 21 437,84 грн, № ОУ-0001224 від 30.11.2020 в розмірі 22 167, 40 грн, № ОУ-0001420 в розмірі 23 991,30 грн, № ОУ-0000209 від 28.02.2021 в розмірі 21157,24 грн, № ОУ-0000340 від 31.03.2021 в розмірі 10000,00 грн.

Судом установлено, що вказані вище акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписані та скріплені печаткою обох сторін без будь-яких зауважень та застережень.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення відповідачу, розрахунок за які останнім в повному обсязі та вчасно не було здійснено та не надано суду доказів такої оплати, в свою чергу, часткові проплати отриманих послуг після подачі позову до суду свідчать про існування заборгованості за відповідачем та визнання її останнім, вимога позивача про стягнення 142 241,00 грн основного боргу (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10 402,15 грн пені, 5 173,36 грн 3% річних та 11 287,98 грн інфляційних втрат.

Пунктом 18 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг Споживач зобов`язаний сплатити Виконавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач надав розрахунок штрафних санкцій, з якого вбачається, що нарахування пені здійснено останнім у зв`язку з простроченням оплати за зобов`язаннями з 21.09.2020 по 20.03.2021 від кожного акта приймання-передачі окремо в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Разом з тим суд зазначає, що підпунктом 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-IX визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Зі Статуту Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (п. 3.1, пп. 3.2.5 п. 3.2) вбачається, що мета та предмет діяльності останнього є задоволення спільних потреб територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області у тепловій енергії (послугах з теплопостачання), інших роботах та послугах з метою отримання прибутку, забезпечення соціальних та економічних потреб трудового колективу підприємства та інтересів замовника, зокрема, і надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Таким чином, оскільки нарахування пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги пов`язане із господарською діяльністю підприємства, а вказані штрафні санкції застосовуються позивачем в період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а саме з 21.09.2020 по 20.03.2021, суд відмовляє у стягненні 10 402,15 грн пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних позивачем здійснено від кожного акта приймання-передачі окремо за загальний період з 21.06.2019 по 15.09.2021. Інфляційні розраховано у зв`язку з простроченням оплати за зобов`язаннями з травня по серпень 2021 року по кожному акту приймання-передачі окремо.

Перевіркою виконаних позивачем розрахунків за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон», порушень норм чинного законодавства та умов Договору судом не встановлено, вказаний розрахунок є арифметично вірним, відповідачем вірність розрахунків не заперечено, власного контррозрахунку не надано.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 5 173,36 грн 3% річних та 11 287,98 грн інфляційних втрат є такими, що заявлені обґрунтовано.

Враховуючи зазначені вище положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача 142 241,00 грн основного боргу, 5 173,36 грн 3% річних та 11 287,98 грн інфляційних втрат. В частині стягнення 10 402,15 грн пені суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та саме з його вини спір між сторонами доведено до суду, а також з огляду на те, що часткова оплата заборгованості здійснена відповідачем після відкриття провадження у справі, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2592,90 грн, пропорційно розміру задоволених вимог та без врахуванням позовних вимог, в частині яких відмовлено.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Тарасівське» (08161, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Шкільна, буд. 6; ) на користь Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (08151, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Незалежності, буд. 9; ): 142 241 (сто сорок дві тисячі двісті сорок одну) грн 00 коп. основного боргу, 5 173 (п`ять тисяч сто сімдесят три) грн 36 коп. 3% річних, 11 287 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 98 коп. інфляційних втрат, 2592 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн 90 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін