ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" листопада 2021 р. Cправа №902/736/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Авкубі", смт Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області

до Комунального унітарного підприємства Бершадської міської ради "БершадьСервіс", м.Бершадь Вінницької області

про стягнення 6494292,46 грн заборгованості згідно договору купівлі-продажу теплової енергії

учасники процесу:

представник позивача: Савенко О.О.,

представник відповідача: Дячок В.В., діє на підставі довіреності

ВСТАНОВИВ :

16.07.2021 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Авкубі" про стягнення з Комунального унітарного підприємства Бершадської міської ради "БершадьСервіс" 5742888,44 грн заборгованості за фактично поставлену теплову енергію; а також: 214948,05 грн пені; 44654,15 грн - 3% річних; 89799,63 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 402002,19 грн - штрафу. Ціна позову визначена позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору "Про купівлю-продаж теплової енергії між суб`єктом господарювання, що виробляє теплову енергію з використанням альтернативних джерел енергії та постачальником теплової енергії" №1 від 05.01.2021 в частині здійснення обумовлених платежів.

Ухвалою суду від 21.07.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/736/21, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 21.09.2021.

25.08.2021 на адресу суду надійшов відзив №122 від 20.08.2021, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволення позову. Обґрунтовуючи свою процесуальну позицію Комунальне унітарне підприємство Бершадської міської ради "БершадьСервіс" вказує, що сторонами допущено порушення порядку оформлення документів, зазначених в п.4.1 (відсутність підпису уповноважених осіб), що зумовило необхідність у з`ясування причин вказаних порушень та призвело до порушення терміну здійснення оплати за поставлену теплову енергію. Додатково відповідач просить суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір штрафу, пені, а також 3 % річних та інфляційних втрат враховуючи те, що ПП "Авкубі" не заявило про понесені ним збитки внаслідок неналежного виконання КУП "Бершадь-Сервіс" своїх зобов`язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства.

09.09.2021 позивачем до суду подано відповідь на відзив №63 від 03.09.2021 із обґрунтуванням своєї позиції відносно аргументів відповідача. Так, позивач зазначає, що доводи, викладені у відзиві, не визнає, вважає їх необґрунтованими, надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Оскільки Акти знаття показників вузлів обліку теплової енергії по КУП Бершадської міської ради "Бершадь-Сервіс" підписані керівником - повноважною особою відповідача, а визначену в них кількість поставлених Гкал покладено в основу розрахунків за поставлено теплову енергію.

За результатами підготовчого судового засідання, 21.09.2021, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.10.2021.

26.10.2021 судом постановлено ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про оголошення перерви під час проведення судового засідання до 16.11.2021.

На визначену судом дату (16.11.2021) з`явились представники обох сторін.

Під час судового засідання, 16.11.2021, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Натомість представник відповідача щодо їх задоволення заперечив.

Після закінчення дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення (16.11.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Таким чином, розглянувши матеріали господарської справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено таке.

05.01.2021 між Комунальним унітарним підприємством Бершадської міської ради "Бершадь-Сервіс" (далі по тексту також - Споживач, відповідач) та Приватним підприємством "Авкубі" (далі по тексту також - Теплопостачальна організація, позивач) укладено Договір № 1 про купівлю-продаж теплової енергії між суб`єктом господарювання, що виробляє теплову енергію з використанням альтернативних джерел енергії та постачальником теплової енергії (далі по тексту також - Договір).

Предметом Договору визначено, що Теплопостачальна організація зобов`язується у період дії цього Договору поставити Споживачу теплову енергію, а Споживач - прийняти і оплатити теплову енергію за тарифами (цінами), встановленими в порядку передбаченому законодавством, в терміни, передбачені цим Договором (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару (роботи або послуги) - Предметом даного Договору є закупівля товару (послуг) код згідно ДК 021:20-8 - пара, гаряча вода та пов`язана продукція (постачання теплової енергії) (далі по тексту - теплова енергія).

Пунктом 1.3. Договору сторони узгодили, що теплова енергія постачається Споживачу якщо інше прямо не передбачено в умовах Додатку №1 до Договором у вигляді пари та гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію (у разі наявності); гаряче водопостачання (у разі наявності).

Згідно п.3.1. Договору його ціна відповідає вартості теплової енергії, що постачається Замовнику і становить відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, 9159919,17 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 1831983,83грн, усього 10991903 грн.

Сума Договору є плановою та може бути змінена від фактично поставленого товару (п.3.4. Договору).

Тариф за теплову енергію становить за 1 Гкал: для потреб населення - 1579,61 грн (з ПДВ), для потреб установ та організацій що фінансуються за рахунок бюджету - 1858.24 грн. (з ПДВ) (п.3.5. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору розрахунки за використану (спожиту) Замовником теплову енергію, проводяться щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Теплопостачальної організації, вказаний в Договорі, згідно виставлених рахунків та Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до встановлених тарифів, діючих в період постачання теплової енергії та на підставі показань приладів обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень, або в іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць за результатом якого складаються та підписуються наступні документи, що є підставою для розрахунків (надалі - розрахункові документи):

- Акт зняття показників з вузла обліку теплової енергії (в 2-х примірниках). У разі наявності декількох Об`єктів теплопостачання зазначений Акт може бути підписаний по кожному з Об`єктів теплопостачання окремо;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) (в 2-х примірниках). У разі наявності декількох об`єктів теплопостачання зазначений Акт може бути підписаний по кожному з об`єктів теплопостачання окремо.

- Рахунок на оплату теплової енергії. У разі наявності декількох об`єктів теплопостачання Рахунок може бути складено по кожному з об`єктів теплопостачання окремо.

Акт зняття показників з вузлів обліку теплової енергії складається та підписується представниками Сторін в кожний останній день календарного місяця. Якщо останній календарний день місяця приходиться на вихідний та/або святковий день, Акт зняття показників з вузлів обліку теплової енергії складається та підписується представниками Сторін не пізніше першого робочого дня що слідує за вихідним та/або святковим днем.

На підставі даних Акту зняття показників з вузлів обліку теплової енергії бухгалтерія Теплопостачальної організації складає Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунок на оплату теплової енергії, скан-копія яких невідкладно надсилається Замовнику за допомогою факсу або електронного зв`язку (адреса ел.пошти: ).

У разі складення Акту звіряння взаєморозрахунків він вважається Сторонами розрахунковим документом та є підставою для розрахунків.

Оригінали розрахункових документів, Теплопостачальна організація надсилає на адресу Замовника поштовим зв`язком не пізніше 5 го числа місяця що слідує за звітним. По одному примірнику підписаних зі свого боку розрахункових документів (Актів) Споживач повертає Теплопостачальній організації протягом 10 календарних днів з моменту їх отримання.

Розрахунки за фактично спожиту теплову енергію, проводяться протягом поточного місяця, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (розрахунковим) шляхом оплати Замовником на рахунок Учасника - Теплопостачальної організації вартості фактично спожитої теплової енергії згідно розрахункових документів (п.4.2 Договору).

В п.4.10. Договору сторони узгодили, що в разі несвоєчасного виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором, Споживач зобов`язаний сплатити Теплопостачальній організації всю суму заборгованості, з урахуванням штрафних санкцій, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення зобов`язання за весь час прострочки, відповідно до вимог ст.625 ЦК України. У разі прострочення оплати понад тридцять календарних днів Теплопостачальна організація має право додатково з Замовника стягнути штраф у розмірі семи відсотків від суми простроченого платежу.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками Сторін. Договір діє у частині поставки теплової енергії з 05.01.2021 по 31.12.2021 включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).

Згідно з наявними у справі актами зняття показників лічильника теплової енергії теплопостачальною організацією в період з січня 2021 по квітень 2021 поставлено теплову енергію в кількості 3761 Гкал, з яких: 2645,48 грн - фізичним особам, 1115,52 грн - юридичним особам.

Враховуючи визначений в п.3.5. Договору тариф за теплову енергію за 1 Гкал судом встановлено, що її вартість для потреб населення склала 4 178 826,66 грн, при цьому вартість для потреб юридичних осіб становить 2 072 903,89 грн.

Таким чином, на виконання умов Договору позивачем, протягом періоду з 05.01.2021 по 14.04.2021, поставлено відповідачу теплову енергію в кількості 3 761 Гкал, загальною вартістю 6 251 730,28 грн з ПДВ. На підтвердження вказаної обставини позивачем також надано такі акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): №АВ-0000007 від 29.01.2021 на суму 508841,84 грн, №АВ-0000008 від 29.01.2021 на суму 1368210,72 грн, №АВ-0000020 від 26.02.2021 на суму 661403,35 грн, №АВ -0000021 від 26.02.2021 на суму 1259059,68 грн, №АВ-0000075 від 14.04.2021 на суму 902658,65 грн, №АВ-0000076 від 14.04.2021 на суму 1551556,04 грн.

Поряд з тим, відповідач зобов`язання в частині оплати вартості отриманої теплової енергії виконав лише частково, на суму 508 841,84 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Таким чином, відносно відповідача утворилася заборгованість у сумі 5 742 888,44 грн.

Вказані обставини зумовили звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на такі законодавчі положення.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договорами енергопостачання.

Згідно з ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст.276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч.7 ст.276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем отриманих послуг в повному обсязі, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 5742888,44 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Додатково суд зазначає, що в матеріалах справи наявний обопільно підписаний та скріплений печатками сторін Акт звірки розрахунків (а.с.41), яким сторони зафіксували факт наявності заборгованості Комунального унітарного підприємства Бершадської міської ради "БершадьСервіс" перед Приватним підприємством "Авкубі" станом на 22.06.2021 в розмірі 5 742 888,44 грн.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 214948,05 грн, 3% річних в розмірі 44 654,15 грн, інфляційного збільшення в розмірі 89 799,63 грн та штрафу у розмірі 402 002,19 грн, у зв`язку із чим суд зазначає таке.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами Договору, зокрема пунктом 4.10 Договору, сторони узгодили міру відповідальності Споживача за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за Договором, зокрема сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення зобов`язання за весь час прострочки, окрім того, у разі прострочення понад тридцять календарних днів останній сплачує штраф у розмірі 7% від суми прострочення.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення споживачем вартості отриманих послуг суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності нарахування штрафних та компенсаційних нарахувань, із врахуванням положень ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що сума інфляційних втрат не перевищує суму, визначену судом. При цьому судом визначено, що розмір пені становить 212930,89 грн, розмір 3% річних дорівнює 44 250,72 грн. Окрім того, суд констатує, що розмір 7% штрафу позивачем визначено вірно.

З огляду на викладене, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 212930,89 грн - пені, 44 250,72 грн - 3 % річних, 402 002,19 грн - штрафу, 89799,63 грн інфляційних втрат.

Поряд з тим, відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір штрафних та "компенсаційних нарахувань". Обґрунтовуючи дану вимогу останній зазначає, що КУП "Бершадь-Сервіс" на даний час заходиться у важкому фінансовому стані, викликаному несвоєчасною оплатою послуг з боку споживачів. Підприємство зазнає суттєвих збитків через необхідність обслуговування тепломереж, здійснення їх аварійних і поточних ремонтів. Саме ці обставини унеможливили вчасне виконання КУП "Бершадь-Сервіс" своїх зобов`язань.

Окрім того, представник відповідача вказує, що стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань потребуватиме додаткових коштів на їх оплату, та може спровокувати підняття тарифів та платежів, що в кінцевому етапі ляже на плечі споживачів послуг КУП "Бершадь-Сервіс" При цьому, останній зазначає, що ПП "Авкубі" не заявляло про понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання КУП "Бершадь-Сервіс" своїх зобов`язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що загальний розмір штрафних санкцій, що дорівнює 751404,02 грн, вважає правомірним і співрозмірним з борговими зобов`язаннями відповідача, які становлять 5742888,44 грн.

Вирішуючи подане клопотання суд зазначає наступне.

За змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм слідує, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення.

Слід зазначити, що висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій в т. ч. відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Також слід зауважити, що за своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

В даному випадку, при вирішенні питання щодо зменшення розміру неустойки, суд враховує, що в період з 03.2021 по 11.2021 відповідачем не вживалися заходи, направлені на погашення існуючої заборгованості. При цьому, останнім не надано суду доказів на підтвердження обставин щодо об`єктивної неможливості вчасного виконання зобов`язань за Договором в частині проведення обумовлених платежів. Тоді як відповідно до положень ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому щодо аргументу відповідача, що допущення сторонами порушення порядку оформлення документів, зазначених в п.4.1 (відсутність підпису уповноважених осіб), зумовило необхідність у з`ясування причин вказаних порушень та призвело до порушення терміну здійснення оплати за поставлену теплову енергію суд зазначає таке.

Як слідує із змісту актів зняття показників лічильника №7143 від 31.01.2021, 28.02.2021, 12.04.2021, на які посилається відповідач у своїх заперечення, вказані документи обопільно підписані керівниками підприємств та містять відтиски їх печаток.

Відповідно до змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівник ПП "Авкубі" уповноважений вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Таким чином, відповідач не був позбавлений можливості з`ясувати вказані обставини шляхом отримання безкоштовного витягу з ЄДРЮФОП та ГФ.

З огляду на викладене, суд вважає, що у відповідача були відсутні об`єктивні причини порушення терміну здійснення оплати за поставлену теплову енергію.

Поряд з тим, вирішуючи питання щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, суд враховує, що позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині здійснення вчасних розрахунків за поставлений товар. Більше того, заявлені до стягнення штрафні та компенсаційні нарахування є неспівмірним із наслідками, заподіяними порушенням відповідачем умов договору.

Додатково суд зважає, що відповідно до п.3.2. Статуту КУП Бершадської міської ради "БершадьСервіс" підприємство створене з метою забезпечення загальнодержавних заходів з реформування, виробництво та надання якісної теплової енергії жителям міста, розвитку та утримання житлово-комунального господарства, здійснення діяльності в сфері будівництва та іншої господарської діяльності.

Наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, яка є підставою для застосування положення ст.551 ЦК України.

З урахуванням викладеного вище та водночас з огляду на те, що нарахування штрафних санкцій у випадку невчасного виконання покупцем грошового зобов`язання узгоджено умовами Договору суд, вважає за можливе задовольнити заяву відповідача частково та зменшити розмір неустойки на 10 %.

Водночас суд вказує, що інфляційні втрати на суму боргу та в даному випадку 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і на відміну від пені не є санкціями за порушення грошового зобов`язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора в тому рахунку від знецінення грошових коштів.

Таким чином, оскільки інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями, а тому дані нарахування не підпадають під правове регулювання ч.3 ст.551 ЦК України.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає штраф у розмірі 361801,97 грн; пеня у розмірі 191637,80 грн; 3 % річних у розмірі 44 250,72 грн, інфляційні втрати в розмірі 89799,63 грн.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч.1 ст.14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Поряд з тим, відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з врахуванням викладених вище мотивів відносно зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору відносно суми обґрунтованих позовних вимог підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального унітарного підприємства Бершадської міської ради "БершадьСервіс" (вул.М.Холодівського, 44, м.Бершадь, Вінницька обл., 24400, ) на користь Приватного підприємства "Авкубі" (вул.Матросова, 40, смт Голованівськ, Голованівський район, Кіровоградська обл., 26500, код ЄДРПОУ 35240,44 грн - основного боргу; 361801,97 грн - штрафу; 191637,80 грн - пені; 44250,72 грн - 3 % річних; 89799,63 грн - суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 97378,08 грн відшкодування судового збору.

3. В позові в частині стягнення 40200,22 грн штрафу, 23310,25 грн пені, 403,43 грн - 3% річних - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати на наступні електронні адреси: позивача (), представника позивача (), відповідача ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України).

Повне рішення складено 26 листопада 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи