ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р. Справа №926/553/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич О.В., Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Кострик К.І.

з участю представника позивача адвоката Єфтемій Р.Ф., представника відповідача директора Максимчук А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс на рішення Господарського суду Чернівецької області від 09 червня 2021 року (суддя Миронюк С.О., повний текст складено 09.06.2021) у справі №926/553/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рембедсервіс-Кераміка до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс про стягнення заборгованості в сумі 478 282,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Рембудсервіс-Кераміка звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс про стягнення заборгованості згідно договору купівлі-продажу від 02.06.2009 в сумі 478282 грн, в тому числі 476676,00 грн основного боргу, 1606,00 грн 3% річних.

ТзОВ Рембудсервіс-Кераміка обґрунтовувало позовні вимоги невиконанням товариством Чернівецький молодіжний житловий комплекс договору купівлі-продажу від 02.06.2009 у зв`язку з чим відповідач заборгував йому 476676,00 грн.

Господарський суд Чернівецької області рішенням від 09 червня 2021 року у справі №926/553/19 позов Товариство з обмеженою відповідальністю Рембудсервіс-Кераміка задовольнив. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецькій молодіжний житловий комплекс на користь Приватного підприємства Рембудсервіс-Кераміка основну заборгованість у сумі 476 676,00 грн, 3 % в розмірі 1606,00 грн та судовий збір у сумі 7175,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс подало апеляційну скаргу. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскаржене рішення винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 261, 265, 268 ЦК України.

Просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 09 червня 2021 року у справі №926/553/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Судові витрати просить покласти на позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 справу №926/553/19 було передано на розгляд колегії суддів: Гриців В.М. (головуючий суддя), Зварич О.В., Якімець Г.Г.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 12 липня 2021 року поновив Товариству з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 09 червня 2021 року у справі №926/553/19; відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс на рішення Господарського суду Чернівецької області від 09 червня 2021 року у справі №926/553/19; зупинив дію рішення Господарського суду Чернівецької області від 09 червня 2021 року у справі №926/553/19 до завершення апеляційного провадження; витребував матеріали справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 призначено розгляд справи на 23.09.2021.

02.08.2021 на адресу апеляційного суду від ТзОВ Рембудсервіс-Кераміка надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому товариство просить залишити рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.06.2021 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

19 серпня 2021 року Західному апеляційному господарському суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс про відвід суддів Гриців В.М., Зварич О.В. у справі №926/553/19.

Суддя Гриців В.М. перебувала у відпустці з 02 серпня до 02 вересня 2021 року, суддя Зварич О.В. перебувала у відпустці з 02 серпня до 03 вересня 2021 року.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 (головуюча суддя Гриців В.М., судді Зварич О.В., Якімець Г.Г.) підстави для відводу суддів Гриців В.М., Зварич О.В. визнано необґрунтованими, у зв`язку з чим заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс передано для вирішення іншому складу суду, який не розглядає справу №926/553/19.

Для розгляду вказаного питання автоматизованим розподілом судової справи між суддями від 09.09.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кравчук Н.М., судді Кордюк Г.Т., Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс про відвід суддів Гриців В.М., Зварич О.В. від розгляду справи №926/553/19 відмовлено.

23.09.2021 на адресу Західного апеляційного господарського суду від ТзОВ Чернівецький молодіжний житловий комплекс надійшло пояснення в порядку ст. 42 ГПК України в якому апелянт зазначив, що вважає аргументи наведені у відзиві такими які не спростовують апеляційної скарги.

У судовому засіданні 23.09.2021, за згодою представників сторін, оголошено перерву до 21.10.2021.

Призначене на 21 жовтня 2021 року судове засідання не відбулося.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 призначено розгляд справи на 18.11.2021.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на таке.

02.06.2009 року між Приватним підприємством Рембудсервіс-Кераміка (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс (покупець) укладений договір купівлі-продажу, відповідно до підпункту 1.1 якого позивач продає, а відповідач купує цеглу марки М-100 та керамблок марки м-100 по ціні за 1 шт., яка визначається в накладних згідно діючих на заводі позивача цін на час продажу. Загальна орієнтовна кількість цегли, що продається за цим договором - 1 млн. шт.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що загальна вартість цегли, що продається за цим договором, визначається загальною вартістю накладних.

Згідно пункту 2.1 договору відповідач сплачує обумовлену договором вартість цегли на розрахунковий рахунок позивача.

Підпунктом 3.1 договору визначено, що в 3-х денний строк з дня подання заявки відповідачем та погодження кількості цегли, позивач передає відповідачу цеглу, зазначену в п. 1.1. договору. При цьому позивач виписує накладну, а відповідач надає довіреність на отримання матеріальних цінностей форми № М-2 та підписує накладну.

Відповідно до підпункту 6.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до передачі цегли та повної її оплати.

На день розгляду спору, докази визнання правочину у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

За своєю правовою природою зазначений вище договір є договором поставки, оскільки, згідно із частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України).

На виконання умов вищевказаного договору позивачем відповідачу протягом 2009 - 2014 років було поставлено цеглу в загальній кількості 418174 шт. на загальну суму 441005,00 грн, та керамблок в кількості 91620 шт. на загальну суму 233671,00 грн, що підтверджується наступними документами: прибутково-видаткова накладна №53 від 26.06.2009, довіреність серії ЯДД №25 від 04.06.2009, прибутково-видаткова накладна №67 від 31.07.2009, довіреність серії ЯДД №39 від 01.07.2009, накладна №151 від 27.12.2010, довіреність серії ЯДД №56 від 01.12.2010, накладна №83 від 30.09.2010, довіреність серії ЯДД №38 від 01.09.2010, накладна №48 від 29.06.2010, довіреність серії ЯДД №26 від 01.06.2010, накладна №21 від 28.04.2010, довіреність серії ЯДД №16 від 01.04.2010, накладна №9 від 29.03.2010, довіреність серії ЯДД №9 від 01.03.2010, накладна №17 від 31.03.2011, довіреність серії ЯДД №12 від 01.03.2011, накладна №53 від 28.07.2011, довіреність серії ЯДД №29 від 01.07.2011, прибутково-видаткова накладна №79 від 28.10.2011, довіреність серії ЯДД №44 від 03.10.2011, накладна №25 від 23.05.2012, довіреність серії ЯДД №14 від 21.05.2012, прибутково-видаткова накладна №63 від 20.08.2012, довіреність серії ЯДД №23 від 10.08.2012, накладна №68 від 30.08.2012, довіреність серії ЯДД №21 від 01.08.2012, прибутково-видаткова накладна №84 від 28.10.2012, довіреність серії ЯДД №40 від 01.10.2012, прибутково-видаткова накладна №138 від 25.12.2012, довіреність серії ЯДД №43 від 03.12.2012, прибутково-видаткова накладна №124 від 26.12.2013, довіреність серії ЯДД №54 від 02.12.2013, прибутково-видаткова накладна №75 від 30.09.2013, довіреність серії ЯДД №32 від 02.09.2013, накладна №48 від 25.06.2013, довіреність серії ЯДД №22 від 03.06.2013, накладна №43 від 04.06.2014, довіреність серії ЯДД №28 від 04.06.2014, накладна №47 від 12.06.2014, довіреність серії ЯДД №29 від 12.06.2014, накладна №59 від 20.08.2014, довіреність серії ЯДД №44 від 01.08.2014, накладна №62 від 22.08.2014, довіреність серії ЯДД №46 від 12.08.2014, накладна №81 від 18.09.2014, довіреність серії ЯДД №52 від 18.09.2014, накладна №98 від 21.10.2014, довіреність серії ЯДД №59 від 21.10.2014.

Протягом 2009-2014 років відповідач частково оплатив позивачу вартість поставленої цегли та керамблоку в сумі 198000 грн, що вбачається з довідки AT Укрсоцбанк №3 від 21.12.2018 року з випискою по банківському рахунку позивача в AT Укрсоцбанк за період з 01.01.2012 року по 01.01.2015 року. З вказаної виписки вбачається, що відповідач здійснював з позивачем регулярні розрахунки за поставлену цеглу та керамблок.

Позивачем 28.12.2018 року було направлено відповідачу лист-вимогу про виконання зобов`язання з оплати поставленого товару по договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року на суму 476 676,00 грн, яку відповідач отримав 02.01.2019 року. Однак дана вимога відповідачем була залишена без відповіді.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену по договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року цеглу становить 476 676,00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції перевірив розмір заявлених позивачем трьох процентів річних за період прострочення оплати з 10.01.2019 року по 20.02.2019 року та прийшов до обґрунтованого висновку, що останні заявлені в межах можливих нарахувань. Таким чином сума трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості становить 1606,00 грн.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи №28022/20-34/10066ч10073/21-34 від 15.03.2021 року:

- Підписи у договорі купівлі продажу, датованому 02.06.2009; Довіреності ЯДД №25, датованій 04.06.2009; прибутково-видатковій накладній №67, датованій 31.07.2009; накладній №21 датованій 28.04.2010; довіреності ЯДД №16, датованій 01.04.2010; довіреності ЯРД датованій 01.03.2011; прибутково-видатковій накладній №79, датованій 28.10.2011; прибутково-видатковій накладній №25, датованій 23.05.2012; довіреності ЯДД №14, датованій 21.05.2012 виконані пишучими приладами, спорядженими чорнилами синього та рожевого кольорів;

- Відповісти на питання чи відповідає дата проставлена на: договорі купівлі продажу від 02 червня 2009 року, що укладений між ТОВ Рембудсервіс Кераміка та ТОВ Чернівецький молодіжний житловий комплекс; Довіреності ЯДД №25 від 04.06.2009; прибутково-видатковій накладній №67 від 31.07.2009; накладній №21 від 28.04.2010; довіреності ЯДД №16 від 01.04.2010; довіреності ЯДД №12 від 01.03.2011; прибутково-видатковій накладній №79 від 28.10.2011; прибутково-видатковій накладній №25 від 23.05.2012; довіреності ЯДД №14 від 21.05.2012 фактичній даті їх підписання? Якщо ні, то коли були підписані вищевказані документи? не видається можливим, у зв`язку із відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення часу виконання записів та підписів виконаних чорнилом.

Враховуючи, що тягар доказування певних обставин покладається на сторону, яка на них посилається на підтвердження своїх вимог і заперечень, слід зазначити, що відповідач-апелянт не довів свої твердження, що документи, якими обгрунтовано позовні вимоги, є підробленими або виконані заднім числом.

Також відповідач-апелянт не надав належних доказів, а саме, вирок суду в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у підробці вищезазначених договору, накладних та довіреностей на отримання матеріальних цінностей, чи зловживанні посадовим становищем тощо, які б свідчили про зловмисні наміри і дії позивача і бувшого директора відповідача завдати матеріальну шкоду TзOB Чернівецький молодіжний житловий комплекс.

Слід також зазначити, що під час розгляду даної справи суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що протягом періоду з 2009 - 2014 років між сторонами не існувало інших господарських відносин, крім поставки цегли та керамблоку по договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року.

Сплативши частково протягом 2012-2014 років, а саме після укладення договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року, за отриманий товар суму у розмірі 198 000,00 грн. на виконання умов вказаного правочину, відповідач-апелянт підтвердив наявність та дійсність зобов`язань за даним договором перед позивачем.

Щодо заявленої представником відповідача заяви про застосування строків позовної давності до позовних вимог слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно статей 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до частини 5 статті 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Так, згідно підпункту 2.1 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року відповідач сплачує обумовлену договором вартість цегли на розрахунковий рахунок позивача.

Тобто, строк виконання зобов`язання щодо оплати вартості цегли за вищевказаним договором не визначений. Отже, перебіг позовної давності зобов`язання щодо оплати вартості цегли за вищевказаним договором починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем 28.12.2018 року було направлено відповідачу лист-вимогу про виконання зобов`язання з оплати поставленого товару по договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року на суму 476 676 грн, яку відповідач отримав 02.01.2019 року.

Оскільки вимогу про сплату заборгованості відповідач отримав 02.01.2019 року, а строк оплати становить 7 днів, відтак перебіг позовної давності зобов`язання з оплати поставленого товару по договору починається з 10.01.2019 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про захист порушеного права 05.03.2019 року, а отже позовні вимоги заявлені в межах позовної давності.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Посилання відповідача-апелянта про те, що позивачем пропущено строк позовної давності відхиляються апеляційним судом з вказаних підстав.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладені обставини справи і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 09 червня 2021 року у справі №926/553/19 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського Чернівецької області 09 червня 2021 року у справі №926/553/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Чернівецький молодіжний житловий комплекс.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Г.Г. Якімець