УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

23.11.2021Справа № 910/18959/21

За заявою Компанії «Еверстоун Лімітед» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/18959/21

За позовом Компанії «Еверстоун Лімітед»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стратеджік Інвестмент Холдинг»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Компанія «Еверстоун Лімітед» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стратеджік Інвестмент Холдинг» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Стратеджік Інвестмент Холдинг», оформлене протоколом загальних зборів учасників № 12/11/2021 від 12.11.2021.

Разом з позовною заявою заявник подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову до прийняття рішення по справі шляхом:

- накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" (ідентифікаційний код: 00308146, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16) у розмірі 27 341 288,10 грн., що становить 56, 26937% статутного капіталу, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Стратеджік Інвестмент Холдинг" (ідентифікаційний код: 44307393, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 13, кв. 13);

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Стратеджік Інвестмент Холдинг" (ідентифікаційний код: 44307393, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 13, кв. 13) у будь - який спосіб відчужувати або передавати у заставу належну йому частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" (ідентифікаційний код: 00308146, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16) у розмірі 27 341 288, 10 грн., що становить 56, 26937% статутного капіталу;

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснювати реєстраційні дії щодо зміни власника частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" (ідентифікаційний код: 00308146, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16) у розмірі 27 341 288,10 грн., що становить 56, 26937% статутного капіталу, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Стратеджік Інвестмент Холдинг" (ідентифікаційний код: 44307393, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 13, кв. 13).

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначив, що рішенням загальних зборів було надано згоду на передачу відповідачем частки в заставу без дотримання процедури повідомлення позивача про проведення спірних загальних зборів, чим, за доводами позивача, порушено його право як учасника відповідача на участь в управлінні товариством.

Крім того, позивач вказав на те, що частка може в будь-який момент вибути з володіння відповідача шляхом звернення стягнення на неї, як на предмет застави за Договором Застави, укладення якого було погоджено спірним Рішенням Загальних Зборів, а тому позивач буде позбавлений ефективного захисту своїх прав як учасника відповідача та не зможе реалізувати право на отримання належної йому суми під час розподілу прибутку товариства, у зв`язку з чим позивач вважає, що є доцільним та необхідним застосувати заходи забезпечення позову на час вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Компанією «Еверстоун Лімітед» заяву про забезпечення позову, суд вирішив відмовити у задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №910/16448/18).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що матеріали заяви не містять відомостей стосовно того, що відповідачем вжито перелік заходів, які могли б свідчити про подальші дії відповідача щодо відчуження частки на користь третьої особи.

Відповідно до приписів частини 9 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (частина 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені вище обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Компанії «Еверстоун Лімітед» про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили 23.11.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.Є. Літвінова