ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 року м.Дніпро Справа № 175/3267/17

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

При секретарі Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Місік О.С., паспорт серії НОМЕР_1 від 29.10.2010 р., директор;

від позивача: Балаян А.Г., довіреність №1 від 20.03.2021 р., адвокат;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та Фізичної особи - підприємця Токар Ганни Юріївни

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 (суддя Бондарєв Е.М.) у справі № 175/3267/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Передова, буд. 5, ідентифікаційний код 34681235)

до відповідача-1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" (49050, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Болгарська, буд. 1, ідентифікаційний код 41496833)

відповідача-3 Фізичної особи - підприємця Токар Ганни Юріївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )

відповідача-4 Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 14, ідентифікаційний код 40871836)

третя особа Територіальна громада селища Слобожанське в особі Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 56-Б, ідентифікаційний код 04525024)

про усунення перешкод у користуванні майном, про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" звернувся до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" із позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, за номерами: 807 та 810; скасування записи про державну реєстрацію права власності ТОВ "Аріанд" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами: 21886709 на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, за номером: 807, 21887407 на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, за номером: 810; зобов`язання ТОВ "Аріанд" усунути перешкоду ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" у користуванні майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом його повернення за таким переліком: нежитлова будівля літ. А-1, з прибудовами літ. Al-I, А2-1, а-1, а1-1, а2-1, а3-1, а4-1, сходи літ. а2, а4, а5, пандус літ. а3, загальною площею 1903,0 кв.м., основною площею 1613,6 кв.м, ангари літ. Б-1, В-1, Г-1, Д-1 загальною площею кожного 290,4 кв.м, душ літ. Ж, тамбур літ. ж1 площею 7,1 кв.м, вбиральня літ. З площею 3,6 кв.м, сторожка літ. М, ґанок літ.м площею 22,1 кв.м, навіс літ. Н площею 374,4 кв.м, побутові будівлі тимчасові літ. К, Л, навіс літ.О площею 83,8 кв.м, трансформаторна літ. ТП площею 1,0 кв.м, споруди № 1-10, замощення І; а також автоматики холодильні у кількості 2 шт. вартістю 8002 грн. кожна, які знаходяться у складському приміщенні літ."А-1", повітроохолоджувачі SC18-10208E у кількості 2 шт. вартістю 40485 грн. кожний та знаходяться у складському приміщенні літ."А-1", холодильні камери вартістю 113591,14 грн. та знаходиться у складському приміщенні літ."А-1", холодильні агрегати GLE VI5 71Y(C25) у кількості 2 шт. вартістю 50879 грн. кожний та знаходяться у складському приміщенні літ."А-1", шафа управління холодильною системою вартістю 6536,33 грн. та знаходиться у складському приміщенні літ."А-1".

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" задоволено частково, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/22" до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, за номерами: 807 та 810 відмовлено.

Провадження у справі № 175/3267/17 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" у користуванні майном, розташованим за адресою: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, шляхом його повернення, та скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" - закрито.

Верховний Суд повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2", що розгляд цієї справи в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" у користуванні майном, розташованим за адресою: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, шляхом його повернення, та скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" віднесений до юрисдикції господарського суду.

Верховний Суд у постанові зазначив, що позовні вимоги про визнання оспорюваних договорів недійсними не є ефективним способом захисту права Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2", а тому в цій частині судові рішення підлягають скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. У справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" у користуванні майном, розташованим за адресою: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, шляхом його повернення, та скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд", не є нерозривно пов`язаними з іншими вимогами у цій справі, які не є похідними від перших, тому за своїм суб`єктним складом такі вимоги повинні розглядатися в господарському судочинстві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.01.2021 справу № 175/3267/17 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" у користуванні майном, розташованим за адресою: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, шляхом його повернення, та скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" передано для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Справа №175/3267/17 надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області 25.01.2021.

Ухвалою суду від 15.03.2021 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Стріт-фуд Дніпро".

Ухвалою суду від 22.04.2021 замінено відповідача-3 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стріт-Фуд Дніпро" належним відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Токар Ганною Юріївною та залучено до участі у справі у якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021року у справі № 175/3267/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд", до відповідача-3 Фізичної особи - підприємця Токар Ганни Юріївни, до відповідача-4 Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник", третя особа Територіальна громада селища Слобожанське в особі Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про вилучення майна та скасування державної реєстрації прав задоволено у повному обсязі.

Суд вирішив вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" майно, що знаходиться за адресою: 52005 Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, 110, до складу якого належать: навіс літ. Н площею 374,4 кв.м., навіс літ. О площею 83,8 кв.м., споруди № 9-10, а також автоматики холодильні у кількості 2 шт. вартістю 8002 грн. кожна, які знаходяться у складському приміщенні літ. "А-1", повітроохолоджувачі SC18-10208Е у кількості 2 шт. вартістю 40 485 грн. кожний та знаходяться у складському приміщенні літ."А-1", холодильні камери вартістю 113591,14 грн. та знаходиться у складському приміщенні літ."А-1", холодильні агрегати GLE VI5 71Y(C25) у кількості 2 шт. вартістю 50879 грн. кожний та знаходяться у складському приміщенні літ. "А-1", шафа управління холодильною системою вартістю 6536,33 грн. та знаходиться у складському приміщенні літ. "А-1".

Суд скасував державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами:

- 21886709 - вчиненого на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною за номером 807;

- 21887407 - вчиненого на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною за номером 810.

Суд вирішив вилучити у Фізичної особи-підприємця Токар Ганни Юріївни та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" майно, що знаходиться за адресою: 52005 Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, 110, до складу якого належать: складські приміщення літ. А-1 з прибудовами літ. А1-І, А2-1, а-1, а1-1, А2-1, навіси АЗ-1, А4-1, сходи літ. а2, а3, а5, пандус літ. а4, душ літ. Ж, тамбур літ. ж1, вбиральня літ. З, побутові будівлі тимчасові літ. К, Л, сторожка літ. М, ґанок літ. м, трансформаторна підстанція літ. ТП, споруди № 1-8, замощення І.

Суд скасував державну реєстрацію права власності Фізичної особи-підприємця Токар Ганни Юріївни у Державному реєстрі речових прав на об`єкт нерухомого майна, р/н 14 від 19.05.2020 за номером 36544756, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Ларисою Леонідівною на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 940, виданого 19.05.2020, видавник: Юрченко Л.Л., приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу.

Суд вирішив вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" ангари Б-1, В-1, Г-І, Д-1, що розташовані на земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0061, яка належить на праві комунальної власності Слобожанській селищній територіальній громаді та перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2", за адресою: 52005 Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, 110.

Суд скасував державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" у Державному реєстрі речових прав на об`єкт нерухомого майна, р/н 214 від 24.10.2018 за номером 28520864, вчинену Третяк Тетяною Василівною, державним реєстратором Чумакївської сільської ради Дніпровського району, Дніпропетровська області на підставі акт приймання-передачі нерухомого майна, до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 23.10.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та Саприкін Е.Г.; протокол загальних зборів учасників, серія та номер: 1308/1, від 23.10.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник".

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та Фізична особа - підприємець Токар Ганна Юріївни звернулись з апеляційними скаргами, в яких просили рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування своєї скарги, відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" посилається на порушення та невірне застосуванням норм матеріального права, зокрема ст. 387, 388 ЦК України та норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не прийняття до уваги висновків суду щодо встановлених обставин, які мають преюдиційне значення для вирішення цього спору, без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Зокрема, апелянт вважає, що позивачем не доведено як своє право власності на спірне майно, так і факт знаходження даного майна у відповідача 2.

Судом не встановлено факту протиправного заволодіння спірним майном, а також не доведено вибуття даного майна поза волею позивача з вини другого відповідача у справі.

Апелянт зазначає, що суд не надав оцінку висновкам судової економічної експертизи у кримінальному провадження № 0000950, яким встановлено неможливість документального підтвердження здійснених позивачем витрат на будівництво, а також витрат директора позивача на придбання холодильного обладнання.

Всі ці обставини, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог щодо вилучення та передачі на користь відповідача нерухомого майна у вигляді, навісу літ. Н площею 374,4 кв.м., навісу ліпи О площею 83,8 кв.м., споруд № 9-10 та рухомого майна, яке знаходиться в приміщенні ліпи «А-1», а саме: автоматики холодильні у кількості 2 шт. вартістю 8002 грн. кожна, повітроохолоджувачі SC18-10208E у кількості 2 шт. вартістю 40 485 грн., холодильні камери вартістю 113591,14 грн., холодильні агрегати GLE VI5 71Y(C25) у кількості 2 шт. вартістю 50879 грн., шафа управління холодильною системою вартістю 6536,33 грн., а в частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - закриття провадження у відповідній частині на підставі п.3 ст. 231 ГПК України.

В обгрунтування своєї скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" посилається на порушення та невірне застосування норм матеріального права, зокрема ст.ст. 387, 388 ЦК України та норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, розгляд справи за відсутності належного повідомлення відповідача про розгляд справи, без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Зокрема, апелянт вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що прийняте Дніпропетровським районним судом 24.10.2018 року у справі № 175/4139/18 рішення є підробленим та що позивач є власником спірного майна, яке вибуло з його власності поза його волею, що свідчить про не вірне застосування норм ст. 378 та 388 ЦК України.

На думку апелянта, наданий позивачем висновок судової-економічної експертизи не є належним доказом у справі, оскільки він не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не враховані висновки суду у справі № 200/13997/17-ц, яке має преюдиційне значення для даного спору, оскільки цим рішенням встановлено обставини, які спростовують факт будівництва позивачем спірного майна та визнання його власником цього майна.

Апелянт посилається на те, що суд порушив норми процесуального права, розглянувши спір без участі апелянта і без його належного повідомлення, та вирішив спір за вимогами, які позивач фактично не заявляв.

Всі ці обставини, на думку апелянта- Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" є підставами для скасування рішення суду в частині вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" ангарів Б-1, В-1, Г-І, Д-1, що розташовані на земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0061, яка належить на праві комунальної власності Слобожанській селищній територіальній громаді та перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2", за адресою: 52005 Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, 110 та скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" у Державному реєстрі речових прав на об`єкт нерухомого майна, р/н 214 від 24.10.2018 за номером 28520864, вчинену Третяк Тетяною Василівною, державним реєстратором Чумакївської сільської ради Дніпровського району, Дніпропетровська області на підставі акт приймання-передачі нерухомого майна, до статутного капіталу, серія та номер: б/н, виданий 23.10.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та ОСОБА_2 ; протокол загальних зборів учасників, серія та номер: 1308/1, від 23.10.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник".

В обгрунтування своєї скарги, відповідач 3 - Фізична особа-підприємець Токар Ганна Юріївна, посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовані положення п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, оскільки спірне майно продано відповідачу у порядку для виконання судових рішень, а тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ч.2 ст. 388 ЦК України.

Суд не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування положень частини 2 ст. 388 ЦК України у справі № 201/15400/16-ц, та не врахував, що електронні торги, на яких вона придбала спірне майно, є чинними та відсутні будь-які судові рішення про визнання їх недійсними, а тому відсутні будь-які підстави для витребування даного майна у відповідача 3, як добросовісного набувача.

Крім того, апелянт вважає, що позивач не довів того, що він є власником майна та що дане майно вибуло з його власності поза його волі.

Посилання суду на висновок судової-економічної експертизи, якою нібито встановено факт будівництва позивачем спірного майна, є безпідставним, оскільки даний висновок не є висновком судової-економічної експертизи, виконаний не в межах даного судового провадження, здійснений на замовлення позивача, який є заінтересованою особою, а тому є неналежним доказом.

Апелянт посилається на те, що скасування державної реєстрації права допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, що не було враховано судом при ухваленні рішення.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду в частині вилучення та передачі ТОВ "Дніпро І К-2006/2" майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , до складу якого належать: складські приміщення літ. А-1 з прибудовами літ. А1-І, А2-1, а-1, аі-і, А2-1, навіси АЗ-1, А4-1, сходи літ. а2, аЗ, а5, пандус літ. а4, душ літ. Ж, тамбур літ. жі, вбиральня літ. З, побутові будівлі тимчасові літ. К, Л, сторожка літ. М, ґанок літ. м, трансформаторна підстанція літ. ТП, споруди № 1-8, замощення І та скасування державної реєстрації права власності СПД - фізичної особи Токар Ганни Юріївни у Державному реєстрі речових прав на об`єкт нерухомого майна, р/н 14 від 19.05.2020 за номером 36544756, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Юрченко Ларисою Леонідівною на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 940, виданого 19.05.2020, видавник: Юрченко Л.Л., приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021 року (колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Дармін М.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та Фізичної особи - підприємця Токар Ганни Юріївни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 року у справі №175/3267/17, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 20.10.2021 року на 09:30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького,65, зал засідань № 207.

20.10.2021року в судовому засіданні представники позивача - ТОВ "Дніпро ІК-2006/2", відповідача -2 -ТОВ "Аріанд", відповідача-3 ФОП Токар Ганни Юріївни надали пояснення по суті спору, відповідачі підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити, а представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2021 року розгляд апеляційних скарг відкладено на 11.11.2021рік.

08.11.2021 року до суду надійшла заява представника відповідача 3 - СПД ОСОБА_3 - адвоката Євтушок Т.А., про відкладення розгляду справи у зв`язку із її відрядженням до міста Київа та хворобою особисто СПД Токар Г.Ю.

10.11.2021 року від відповідачів ТОВ « Аріанд» та ТОВ « ДСТ «Соняшник» також надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання.

Розглянувши дані заяви, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Як вбачається з заяви адвоката Євтушок Т.А., доказів хвороби СПД Токар Г.Ю., які унеможливлюють її участь у судовому засіданні, не надано.

Долучені адвокатом на підтвердження свого відрядження до міста Київа на дату слухання справи посадочні документи, не підтверджують відрядженя адвоката саме на зазначену дату.

Так, при скануванні наданих адвокатом квитків за допомогою програми «Сканер QR-кодів» вбачається, що за QR-кодом, зазначеним у квитках, придбані квитки на ім`я ОСОБА_4 на 17.02.21 , відправлення 01.32 годину Дніпро-Київ, прибуття о 09.21, та зворотні квитки на 17.02.21 року Київ-Дніпро , відправлення о 19.03, прибуття о 01.46.

Тобто, вбачається, що адвокатом надані квитки на неіснуюче відправлення, що свідчить про зловживання стороною своїми правами.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Щодо клопотання ТОВ «ДСТ`Соняшник», яке мотивовано тим, що апелянт дізнався про відкриття апеляційного провадження з Єдиного реєстру судових рішень лише 09.11.2021 року колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що апелянт був повідомлений про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 20.10.2021 року шляхом направлення ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021року та телефонограми ( а.с.78 т.6), а про відкладення розгляду справи з 20.10.2021 року на 11.11.2021 року, був повідомлений ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2021року за адресою, що розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В судовому засіданні 11.11.2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору оренди землі від 10.07.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" та Ювілейною селищною радою Дніпропетровського району та області (найменування якої змінено на Слобожанську селищну раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області) - третьою особою по справі, земельна ділянка площею 1,6107 га, кадастровий номер: :02:003:0061, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Ювілейне, вул. Совхозна, 110, - перебуває у користуванні позивача ТОВ "Дніпро ІК-2006/2".

Згідно з п.14 зазначеного договору оренди землі, земельна ділянка передається орендарю для "іншого господарського використання (будівництво овочесховищ)".

Крім того, 06.03.2007 Ювілейна селищна рада Дніпропетровського району прийняла рішення, яким затвердила містобудівне обґрунтування для будівництва овочесховищ ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" на території Ювілейної селищної ради.

18 березня 2009 року Ювілейна селищна рада додатково прийняла рішення № 76, яким надала дозвіл ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" на проектування овочесховищ та обслуговуючих будівель на земельній ділянці, яка надана в оренду згідно з договором оренди землі від 10.07.2007 року.

Рішенням № 220 від 21 серпня 2013 року Виконкомом Ювілейної селищної ради будівлі овочесховища, збудованого ТОВ "Дніпро ІК-2006/2", присвоєно поштову адресу: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Ювілейне, вул. Совхозна, 110.

Згідно з розпорядженням селищного голови Ювілейної селищної ради від 04 лютого 2016 року № 20 "Про перейменування вулиць в сел. Ювілейне" вулицю Совхозна перейменовано на вулицю Василя Сухомлинського.

Рішенням 12 сесії депутатів VII скликання № 333 від 21 липня 2016 року змінено найменування юридичної особи орган місцевого самоврядування Ювілейна селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області на Слобожанську селищну раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року за ОСОБА_5 визнано право власності без прийняття в експлуатацію на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та складаються з: складські приміщення літ. А-1, з прибудовами літ. А1-1, а-1, а1-1, А2-1, загальною площею 1841,3 кв.м., навіси літ. А3-1, А4-1, сходи літ. а2, а3, а5, пандус літ. а4, душ літ. Ж, тамбур літ. ж1, вбиральня літ. З, побутові будівлі тимчасові літ. К, Л, сторожка літ. М, ганок літ. м, трансформаторна підстанція літ. ТП, споруди № 1-8, замощення І.

19 травня 2015 року за договором дарування № 717 право власності на зазначене майно було зареєстровано за ОСОБА_6 .

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року зазначене рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року було скасовано. Апеляційним судом встановлено, що будівництво спірних овочесховищ, які є предметом судового спору, здійснено позивачем (ТОВ "Дніпро ІК-2006/2").

17січня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська ухвалою в справі № 199/356/17-ц, забезпечуючи позовну заяву ОСОБА_7 (директора ТОВ "Дніпро ІК-2006/2") до ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко Олександра Віталіївна, про визнання договорів дарування недійсними, на частину нежитлових будівель, що за договором дарування від 19.05.2015, реєстровий № 717, належать ОСОБА_6 , був накладений арешт. Ця ухвала до цього часу не скасована, що підтверджено змістом в ЄДРСР судових рішень по справі № 199/356/17-ц.

Однак, 18 січня 2017року, незважаючи на арешт, накладений Амур-Нижньодніпровським районним суду міста Дніпропетровська ухвалою 17 січня 2017 року в справі № 199/356/17-ц, за договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В. за реєстровим № 17, ОСОБА_6 відчужив спірне майно ОСОБА_1 (т.2, а.с. 26, 92).

22 лютого 2017 року Дніпропетровський районний суду Дніпропетровської області в справі № 175/618/17-ц за позовом ОСОБА_7 до ТОВ "Дніпро ІК-2006/2", територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , треті особи: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. про визнання правочину недійсним, визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності, враховуючи що існує можливість відчуження або розпродавання майна, що належить ТОВ "Дніпро ІК-2006/2", ухвалою заборонив ОСОБА_1 , а також іншим особам проводити будь-які дії щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель, що належать ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В. за реєстровим номером 17 (запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 18688021).

15 серпня 2017 року, незважаючи на заборону Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в справі №175/618/17-ц ОСОБА_1 , а також іншим особам проводити будь-які дії щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель, що належать ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В. за реєстровим номером 17 (запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 18688021), ОСОБА_1 уклав два договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною за номерами: 807 та 810, згідно з якими продав спірне нерухоме майно - складські приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачу - ТОВ "Аріанд" (т.2, а.с. 26 - 28, 92 - 94).

Дані договори було укладено за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяжень, накладених згідно ухвал Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2017 та Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017.

Судом встановлено, що приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Павловській Г.О. було надано ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, яка не видавалась судом, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року, якою було заборонено відповідачу ОСОБА_1 , а також іншим особам проводити будь-які дії щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , що належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В. за реєстровим № 17 (запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових права нерухоме майно за номером: 18608821). Однак нотаріусом не було належним чином встановлено чи дійсно судом постановлювалась дана ухвала, та її відсутність в ЄДРСР, що призвело до порушення прав ТОВ "Дніпро ІК-2006/2", а судом першої інстанції вжиті заходи щодо надіслання заяви до правоохоронних органів з метою встановлення осіб, якими було сфальшовано ухвалу щодо скасування вжитих заходів забезпечення позову.

26 вересня 2017 року була зареєстрована відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Слобожанської селищної ради в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області виготовлена за замовленням директора ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" ОСОБА_7 декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), якою збудовані ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлові будівля літ. А- 1, з прибудовами літ. A l-I, А2-1, а-1, а1-1, а2-1, а3-1, а4-1, сходи літ. а2, а4, а5, пандус літ. а3, загальною площею 1903,0 кв.м, основною площею 1613,6 кв.м, ангари літ. Б-1, В-1, Г-1, Д-1 загальною площею кожного 290,4 кв.м, душ літ. Ж, тамбур літ. ж1 площею 7,1 кв.м, вбиральня літ. З площею 3,6 кв.м, сторожка літ. М, ґанок літ. м площею 22,1 кв.м, навіс літ. Н площею 374,4 кв.м, побутові будівлі тимчасові літ. К, Л, навіс літ. О площею 83,8 кв.м, трансформаторна літ. ТП площею 1,0 кв.м, споруди № 1-10, замощення І - були введені в експлуатацію (т.1, а.с.236-243).

24 жовтня 2018 року на підставі підробленого рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/4139/18 від 19 вересня 2018 року, яким визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, що належить на праві комунальної власності Слобожанській селищній територіальній громаді та перебуває в оренді ТОВ "Дніпро ІК - 2006/2", визнано право власності за ОСОБА_8 на цю земельну ділянку, на якій також знаходяться належні ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" й збудовані ним ангари Б-1, В-1, Г-1, Д-1, та котрі відповідно до №1308/1 загальних зборів учасників ТОВ "Соняшник" й акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 23.10.2018 б/н, були передані ОСОБА_8 в ТОВ "Соняшник". Встановивши вказані обставини щодо протиправного заволодіння земельною ділянкою, яка належить на праві комунальної власності Слобожанській селищній територіальній громаді та перебуває в оренді ТОВ "Дніпро ІК - 2006/2", Дніпровський апеляційний суд в постанові від 19 січня 2021 року по справі № 175/1150/19 також наголосив, що 16 січня 2019 року на підставі Акту приймання передачі частки в Статутному капіталі № 1, нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1839,4 кв.м., право власності на які, на підставі договорів купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, набуто ТОВ "Аріанд", були внесені останнім до статутного фонду ТОВ "Стріт-фуд Дніпро" в зв`язку із входом до складу учасників ТОВ "Аріанд", про що здійснена відповідна державна реєстрація та внесено відомості про реєстрацію речового права на нерухоме майно за номером 29887152 від 17 січня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

10 квітня 2019 року постановою Апеляційного суду по справі № 175/618/17 скасована ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року по справі №175/618/17-ц, якою заборонено ОСОБА_1 , а також іншим особам проводити будь-які дії щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель, що належать ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 18 січня 2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Скосарєвою В.В. за реєстровим номером 17 (запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 18688021).

На виконання судового рішення від 29 січня 2020 року Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська по справі № 201/13544/19, яким з ТОВ "Стріт-фуд Дніпро" стягнуто грошові кошти за договором позики № 1 від 25.06.2019 у сумі 11 432 272 грн. й судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 802 грн. 50 коп.

20 травня 2020 року частина нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 , була придбана ОСОБА_3 з прилюдних торгів.

Звертаючись до відповідачів із позовом, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро ІК-2006/2" посилався на те, що спірні нежитлові будівлі й обладнання вибули з володіння позивача поза волевиявлення останнього, а всі правочини, що спрямовані на відчуження нежитлових будівель і обладнання в період з 23 червня 2015 року - дати ухвалення рішення Апеляційного суду по справі № 175/І42/15-ц й по цей час, вчинені під час встановленої судовими рішеннями заборони з проведення будь-яких дій щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель або їх арешту.

Задовольняючи позовні вмоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується вибуття не з волі власника, належних йому нежитлових будівель і обладнання, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Враховуючи, що спірне майно вибуло з володіння позивача на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015, що було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2015, власник вправі витребувати таке майно від добросовісного набувача.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо купівлі відповідачами належного позивачу рухомого майна: трансформатора типу Ф ТМ-400/10/0,4 (т.1, а.с.144, 159-168); автоматики холодильні у кількості 2 шт. вартістю 8 002 грн кожна, які знаходяться у складському приміщенні літ. "А-1", повітроохолоджувачі SC18-10208E у кількості 2 шт. вартістю 40 485 грн кожний та знаходяться у складському приміщенні літ. "А-1", холодильні камери вартістю 113 591,14 грн та знаходиться у складському приміщенні літ. "А- 1", холодильні агрегати GLE VI5 71Y(C25) у кількості 2 шт. вартістю 50 879 грн кожний та знаходяться у складському приміщенні літ. "А-1", шафа управління холодильною системою вартістю 6 536,33 грн та знаходиться у складському приміщенні літ. "А-1" (т.1, а.с.171-186, 203-205, 244-247).

В матеріалах справи також відсутні відомості щодо купівлі відповідачами належного позивачу нерухомого майна: ангарів літ. Б-1, В-1, Г-1, Д-1 загальною площею кожного 290,4 кв.м, зазначених в декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Слобожанської селищної ради в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області 26 вересня 2017 року (т.1, а.с.236-243).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Вказана норма визначає сукупно дві умови, за одночасної наявності яких власник має право витребувати своє майно від іншої особи, а саме: правову - незаконність, відсутність відповідної підстави та фактичну, що виявляється у заволодінні майном іншою особою.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як встановлено судом першої інстанції, у цій справі позивачу- ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" на підставі договору оренди землі від 10.07.2007, надана земельна ділянка площею 1,6107 га, кадастровий номер: :02:003:0061, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , для "іншого господарського використання (будівництво овочесховищ)", та рішенням надано дозвіл ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" на проектування овочесховищ та обслуговуючих будівель на земельній ділянці, яка надана в оренду згідно з договором оренди землі від 10.07.2007 року.

Рішенням № 220 від 21 серпня 2013 року Виконкомом Ювілейної селищної ради будівлі овочесховища, збудованого ТОВ "Дніпро ІК-2006/2", присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_4 .

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, яким за ОСОБА_5 визнано право власності без прийняття в експлуатацію на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , та складаються з: складські приміщення літ. А-1, з прибудовами літ. А1-1, а-1, а1-1, А2-1, загальною площею 1841,3 кв.м., навіси літ. А3-1, А4-1, сходи літ. а2, а3, а5, пандус літ. а4, душ літ. Ж, тамбур літ. ж1, вбиральня літ. З, побутові будівлі тимчасові літ. К, Л, сторожка літ. М, ганок літ. м, трансформаторна підстанція літ. ТП, споруди № 1-8, замощення І.

Апеляційним судом встановлено, що будівництво спірних овочесховищ, які є предметом судового спору, здійснено позивачем (ТОВ "Дніпро ІК-2006/2").

Разом з цим, 19 травня 2015 року за договором дарування № 717 право власності на зазначене майно було зареєстровано за ОСОБА_6 , яка відчужила дане майно ОСОБА_1 (т.2, а.с. 26, 92), який в свою чергу уклав два договори ( за номерами: 807 та 810) купівлі-продажу нерухомого майна - складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачу - ТОВ "Аріанд" (т.2, а.с. 26 - 28, 92 - 94) незважаючи на заборону Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в справі №175/618/17-ц ОСОБА_1 , а також іншим особам проводити будь-які дії щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель.

16 січня 2019 року на підставі Акту приймання передачі частки в Статутному капіталі № 1, нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1839,4 кв.м., право власності на які, на підставі договорів купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року, набуто ТОВ "Аріанд", були внесені останнім до статутного фонду ТОВ "Стріт-фуд Дніпро" в зв`язку із входом до складу учасників ТОВ "Аріанд", про що здійснена відповідна державна реєстрація та внесено відомості про реєстрацію речового права на нерухоме майно за номером 29887152 від 17 січня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В свою чергу, на виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 січня 2020 року по справі № 201/13544/19, яким з ТОВ "Стріт-фуд Дніпро" стягнуто грошові кошти за договором позики № 1 від 25.06.2019 у сумі 11 432 272 грн., частина нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 , які були внесені ТОВ "Аріанд" до статутного фонду ТОВ "Стріт-фуд Дніпро", була придбана ОСОБА_3 з прилюдних торгів 20 травня 2020 року.

Таким чином вбачається, що внаслідок неодноразового відчуження спірного майна, право власності на яке було зареєстровано на підставі судового рішення, яке було в подальшому скасовано, позивач був позбавлений свого права власності на це майно.

Постанова Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 6-2776цс16 містить правову позицію, якою наголошено, що одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Наведена правова позиція Верховного Суду України в постанові від 18 січня 2017 року по справі № 6-2776цс16, ґрунтується на постановах Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року (справа № 6-146цс13), 28 січня 2015 року (справа № 6-218цс14), 24 червня 2015 року (справа № 6-251цс15), які містять правовий висновок, що за змістом частини першої статті 388 Цивільного кодексу України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, і власник майна вправі витребувати його від добросовісного набувача.

З огляду на вищезазначені обставини, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею, а тому воно підлягає вилученню та поверненню на користь позивача.

При цьому, доводи апелянтів про те, що позивач не надав відповідних доказів свого права власності на спірне майно, що позбавляє його права на витребування зазначеного майна у добросовісних набувачів, є неспроможними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка під будівництво овочесховища надавалась саме позивачу, та Виконкомом Ювілейної селищної ради надавався дозвіл на проектування будівлі овочесховища, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_4 збудованому ТОВ "Дніпро ІК-2006/2" овочесховищу.

Крім того, право забудови земельної ділянки належить саме особі, якій вона надавалась в оренду.

Жодним з відповідачем не надано доказів того, що спірні об`єкти нерухомості були побудовані відповідачами, або що вони мали дозвіл на таке будівництво, або придбали майно, яке знаходиться у спірних приміщеннях.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2009 року між Позивачем і ТОВ «Екотех» укладений договір поставки № 01/10, на підставі якого Позивачем придбано холодильне обладнання (далі - Холодильне обладнання) на суму 246 322 (Двісті сорок шість тисяч триста двадцять дві) грн. 00 коп., що складають:

1) компресорно-конденсаторний агрегат GLE V1571Y Frascold (Італія) з конденсатором С 25 у кількості 2 (Двох) штук, загальною вартістю (з ПДВ) 122 109 (Сто двадцять дві тисячі сто дев`ять) грн. 60 коп.

2)повітроохолоджувач SC 18-10208 E Siarco (Італія) у кількості 2 (Двох) штук, загальною вартісно (з ПДВ) 97 164 (Дев`яносто сім тисяч сто шістдесят чотири) грн. 00 коп.

3)комплект автоматики холодильної у кількості 2 (Двох) штук, загальною вартістю (з ПДВ) 19 204 (Дев`ятнадцять тисяч двісті чотири) грн. 80 коп.;

4)шафа управління холодильною системою у кількості 1 (Однієї) штуки, вартістю (з ПДВ) 7 843 (Сім тисяч вісімсот сорок три) грн. 60 коп.

Факт придбання Позивачем Холодильного обладнання підтверджений Договором № 01/10, рахунком ТОВ «Екотех» від 01 жовтня 2009 року № 01/10-1, накладною ТОВ «Екотех» від 29 жовтня 2009 року № 29/10, податковими накладними.

03 жовтня 2011 року ТОВ НВП «Промтепломаш Плюс» і ОСОБА_7 уклали договір поставки № 228/2011 холодильного обладнання (далі - Холодильні агрегати) на загальну суму 1 777 200 (Один мільйон сімсот сімдесят сім тисяч двісті) грн. 00 коп. що складають (т.1, а.с. 181 - 186):

1.компресорно-конденсаторна станція GLE 30126Yх3 у кількості 1 ( Одна) штука, вартістю (з ПДВ 756000 ( сімсот п`ятдесят шість тисяч)грн.00коп.;

2.комплект повітроохолоджувачів Siarco (п`ять штук) у кількості 1 (один)комплект, вартістю (з ПДВ) 264000(двісті шістдесят чотири тисячі)грн.00коп.;

3.комплект агрегат холодильний Frascold (одна штука) у кількості 1 (один) комплект, вартістю (з ПДВ )398000(триста дев`яносто вісім тисяч)грн. 00коп.;

4.комплект агрегат холодильний Frascold S30126Y 1 ( одна штука) у кількості 1 (один) комплект, вартістю (з ПДВ) 172000 ( сто сімдесят дві тисячі)грн.00коп.;

5.комплект агрегат холодильний Frascold F424Y у кількості 2 (два) комплекти, загальною вартістю (з ПДВ) 187200 ( сто вісімдесят сім тисяч двісті)грн.00коп.

З листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 23.03.2017 року № 1004-1.1/534 вбачається, що ТОВ «Дніпро ІК-2006/2» не отримувало документів, які дають право виконання ними будівельних робіт та документів ( декларацій) про готовність до експлуатації спірного нерухомого майна, оскільки Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 16.09.2015 року, видана на ім`я ОСОБА_6 була скасована наказом Департаменту № 254-Н від 24.11.2015 у зв`язку з внесенням нею недостовірних даних при подачі нею декларації про початок виконання будівльних робіт з приводу будівництва ( реконструкції) спірного нерухомого майна ( а.с. 214 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення будівництва нежитлових приміщень позивач ТОВ «Дніпро ІК-2006/2» звернувся до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області для введення їх в експлуатацію, щоб потім мати змогу оформити правовстановлюючі документи на нежитлові приміщення, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 29 вересня 2017 року у відділі Державного архітектурно-будівельного контролю Слобожанської селищної ради за замовленням ТОВ « Дніпро І К-2006/2», проте отримати правовстановлюючі документи не мав можливості внаслідок неодноразового відчуження даного майна відповідачами на підставі скасованого у подальшому судового рішення.

Правові аспекти набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва висвітлені в статті 331 Цивільного кодексу України, приписами частини другої якої встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Також, частина третя статті 331 Цивільного кодексу України містить приписи, якими встановлено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Великою Палатою Верховного Суду по справі № 200/22329/14-ц в постанові від 18 грудня 2019 року викладена правова позиція, якою наголошено, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено. При цьому Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що аналіз положень статті 331 Цивільного кодексу у системному зв`язку з нормами статей 177 - 179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

За приписами частини першої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабміну від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І - ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятий в експлуатацію, у судовому порядку нормами ЦК чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в розділі "Позиція Верховного Суду" постанови від 19 травня 2021 року в справі №623/3999/18, наголосив, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, в цьому розділі Верховним Судом наголошено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що права позивача, як особи, яка є належним користувачем земельної ділянки, на якій побудовано спірне майно, є порушеним, оскільки це майно вибуло з володіння позивача на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, а тому таке майно вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею і підлягає захисту у обраний позивачем спосіб.

При цьому, доводи апелянтів про відсутність зареєстрованого за позивачем права власності на спірне майно, є безпідставними, оскільки вищезазначені обставини не позбавляють позивача права на завершення ним процедури введення об`єкта в експлуатацію, оскільки правові підстави для державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі, виникли тільки у позивача, а правочини, спрямовані на відчуження нежитлових будівель в період з 15 січня 2015 року й по сьогодення, вчинені під час встановленої судовими рішеннями заборони з проведення будь-яких дій щодо відчуження (передачу, переоформлення, передачу в заставу та інше) нежитлових будівель або їх арешту, за умов ненадання відповідачами доказів того, що таке будівництво здійснювалось ними на законних підставах.

В той же час, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно у майбутньому.

Посилання ТОВ «Аріанд» на те, що суд не надав оцінку висновкам судової економічної експертизи у кримінальному провадження № 0000950, яким встановлено неможливість документального підтвердження здійснених позивачем витрат на будівництво, а також витрат директора позивача на придбання холодильного обладнання, на думку колегії суду не має правового значення для вирішення даного спору.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" про те, що судом не враховані висновки суду у справі № 200/13997/17-ц, яке нібито має преюдиційне значення для даного спору, є безпідставними, оскільки у цій справі суд відмовив у задоволенні вимог про встановлення факту будівництва нерухомого майна та вимог про визнання права власності на нежитлові будівлі.

При цьому, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів введення нежитлового приміщення до експлуатації в установленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права, а визнання ж права власності на об`єкт самочинного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

У межах же справи № 175/3267/17 визнання права власності позивача не було предметом спору, а тому рішення у справі № 200/13997/17-ц не має преюдиційного значення.

Щодо посилання апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" на те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" було залучено до участі у розгляді справи у якості співвідповідача ( а.с. 194 т. 5), та дана ухвала з призначенням справи на 11.05.2021 року направлена на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулось до суду за закінченням терміну зберігання ( а.с. 194 т.5).

11.05.2021 року суд повторно відклав розгляд справи, про що направив ухвалу на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник", яка також повернулась до суду за закінченням терміну зберігання ( а.с. 201 т.5).

17.06.2021 року суд відклав розгляд справи на 08.07.2021 року, направивши на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" ухвалу суду, яка знов повернулась за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд здійснив належне повідомлення відповідача шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу, і отримання якої залежить виключено від добросовісності сторони отримувача кореспонденції, а тому колегія суддів вважає доводи апелянта в цій частині неспроможними.

Доводи апелянта - ФОП Токар Г.Ю. про те, що судом першої інстанції було неправильно застосовані положення п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, оскільки спірне майно продано відповідачу у порядку для виконання судових рішень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки визначальним для надання правильної оцінки фактичним обставинам та для правильного застосування норм права у цьому випадку при розгляді заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння є дослідження правомірності саме первісного відчуження спірного майна, а не відчуження спірного майна на електронних торгах, яке є різновидом правочинів в ланцюгу перепродажів спірного майна.

Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає більш вірогідними докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, в той час, як відповідачі жодним чином не спростували ті докази, на які послався позивач.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.05.2011 у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява № 4909/04) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» («Trofimchuk v. Ukraine», заява № 4241/03).

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське сільськогосподарське товариство "Соняшник" та Фізичної особи - підприємця Токар Ганни Юріївни - залишти без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі № 175/3267/17 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на апелянтів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.11.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік