ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021м. ДніпроСправа № 904/6164/21
за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА"

про стягнення інфляційних втрат у розмірі 106 752 546,84 грн. та 3% річних у розмірі 45 688 427,77 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Юрченко В.В.

Представники:

Позивача - Коток М.Ю., дов. № 70/01 від 11.01.2021 (провідний юрисконсульт), Бондаренко О.В. дов. №3/01 від 04.01.2021 (адвокат)

Відповідача - Федоренко В.С., ордер серія ДП №1778/000049 від 17.05.2021 (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати - 106 752 546,84 грн. та 3% річних - 45 688 427,77 грн.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що Позивачем заявлені позовні вимоги до Відповідача, у відповідності до норм ст. 625 ЦК України на загальну суму 152 440 974,61 грн., що складаються з: 106 752 546,84 грн. інфляційні нарахування та 45 688 427,77 грн. 3% річних від невиконаного зобов`язання. Вказані інфляційні нарахування заявлені Позивачем починаючи з 01.06.2018, 3% річних починаючи з 31.05.2018. До суду Позивач звернувся 01.07.2021 тобто зі спливом трирічного строку, встановленого законодавством для вказаних вимог, у зв`язку з чим Відповідач заявляє про застосування позовної давності.

04.11.2021 від Відповідача надійшли письмові пояснення у справі № 904/6164/21, у яких Відповідач вказав, що Позивач не надав суду жодних доказів про стан виконання рішень суду, оскільки виконавчі дії щодо виконання рішень суду в спірний період були зупинені. Тому, Позивачем не доведено факту невиконання рішень суду з вини Відповідача у спірний період, а отже не підлягає застосуванню до Відповідача відповідальність за ст. 625 ЦК України.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2008 Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль") та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" укладено договір № 4 про купівлю-продажу теплової енергії.

Відповідно до предмету Договору, Позивач продає Відповідачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Відповідач зобов`язується оплачувати та реалізовувати одержану теплову енергію.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4341/13 від 16.07.2013 з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" стягнуто 69 666 942,22 грн. основного боргу, 2 267 937,64 грн. 3% річних, 59 428,89 грн. судового зору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5041/13 від 27.08.2013 з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" стягнуто 38 638 267,29 грн. основного боргу, 1 459 680,26 грн. пені, 1 257 061,67 грн. 3% річних, 68 806,24 грн. - судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/7314/13 від 11.11.2013 з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" стягнуто 87 287 324,22 грн. основного боргу, 5 142 538,63 грн. пені, 2 011 274,52 грн. 3% річних, 68 820,00 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/9/14 від 29.01.2014 з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" стягнуто 68 452 772,37 грн. основного боргу, 2 431 408,25 грн. пені, 1 566 062,53 грн. 3% річних, 23 134,82 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5487/14 від 23.09.2014 з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" стягнуто 292 081 103,57 грн. основного боргу, 660 859,67 грн. пені, 34 844 427,92 грн. інфляційних втрат, 12 324 355,28 грн. 3% річних, 73 080,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач частково здійснював оплати.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача за рішенням № 904/4341/13, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 13 601 500,61 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 6 071 168,62 грн., за рішенням № 904/5041/13, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 6 326 821,77 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних - 2 811 779,12 грн., за рішенням № 904/7314/13, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 15 368 247,48 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 6 315 718,02 грн., за рішенням № 904/9/14, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 13 613 850,69 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 6 143 478,08 грн., за рішенням № 904/5787/14, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 57 842 126,29 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 24 346 283,93 грн.

Відповідач не спростував даних Позивача щодо бази нарахування (боргу) за кожним рішенням.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є обґрунтованість компенсаційних нарахувань на суму боргу.

Відносини, що виникли між сторонами у справі є господарськими, тому, згідно зі ст.4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч.1 ст. 18 ГПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 ГПК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач позов заперечує та просить застосувати позовну давність.

Перевіривши доводи та докази сторін, суд частково погоджується з позицією кожної з них.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, звернувшись до суду з позовом до Відповідача 01.07.2021, Позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення компенсаційних нарахувань за період з 31.05.2018 по 30.06.2018, тому суд погоджується з позицією Відповідача щодо цієї частини позовних вимог.

За допомогою програмного забезпечення "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом проведено перерахунок боргу, за кожним рішенням (періодом) окремо, з урахуванням оплат Відповідача, за період з 01.07.2018 по 31.05.2021, отримані суми індексу інфляції є більшими ніж заявлені Позивачем до стягнення та контррозрахунку Відповідача, 3 % річних з прострочених сум сумарно становить 44 402 319,66 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 44 402 319,66 грн. - 3 % річних , 106 752 546,84 грн. - індекс інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, код 03342184) на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, код 00130850, р/р НОМЕР_1 в АТ "АБ "РАДАБАНК", МФО банку 306500, отримувач АТ "Криворізька теплоцентраль" ) 106 752 546,84 грн. індексу інфляції, 44 402 319,66 грн. 3% річних, 787 797,00 грн. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 22.11.2021

Суддя С.Г. Юзіков