РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.10.2021Справа № 910/3815/21
За позовом: Акціонерне товариство "Аграрний фонд"

до Аграрний фонд

про стягнення 5 150 256,90 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники:відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Акціонерне товариство "Аграрний фонд" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Аграрного фонду про стягнення 5150256,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/3815/21 та призначено підготовче засідання на 23.04.2021.

19.04.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

07.05.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 17.05.2021 призначено розгляд справи на 30.06.2021.

04.06.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

30.06.2021 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою суду від 02.07.2021 призначено підготовче засідання на 30.08.2021.

16.07.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

28.07.2021 2021 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

20.08.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про витребування доказів та заперечення на відповідь на відзив.

30.08.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 30.08.2021 відкладено підготовче засідання на 20.09.2021.

20.09.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано заперечення щодо клопотання про витребування доказів.

В підготовче засіданні 20.09.2021 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В підготовче засіданні 20.09.2021 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 призначено розгляд справи на 25.10.2021.

В судове засідання 25.10.2021 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 25.10.2021 представник відповідача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні судом винесено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Листом від 30.12.2015 № 40-07/1372 спеціалізована бюджетна установа Аграрний фон звернулася до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» з проханням прийняти на зберігання цукор-пісок у кримінальному провадженні № 0000016 (№ 0000588).

Листом від 31.12.2015 № 01/3436 ПАТ «Аграрний фонд» повідомило ДСБУ Аграрний фонд про можливість прийняти на зберігання вищевказаний цукор- пісок виключно у разі подальшого відшкодування ДСБУ Аграрний фонд понесених ПАТ «Аграрний фонд» витрат, спрямованих на забезпечення схоронності цукру-піску, який визнано речовим доказом.

На думку позивача вищевказаними листами сторонами фактично підтверджено прийняття на себе зобов`язань, а саме ПАТ «Аграрний фонд» () щодо забезпечення схоронності цукру-піску, а ДСБУ Аграрний фонд () щодо відшкодування ПАТ «Аграрний фонд» понесених витрат у повному обсязі.

На підставі вказаних вище листів та згідно з постановою від 17.03.2016 про визнання речовими доказами та передачу їх на відповідальне зберігання, винесеної старшим слідчим в особливо важливих справах п`ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, молодшим радником юстиції Кислим В.В. у кримінальному провадженні № 0000588:

ПАТ «Аграрний фонд» було передано на відповідальне зберігання цукор- пісок, виявлений на складах ТОВ «ВКФ «Амос» за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, який належить ДСБУ Аграрний фонд;

- зобов`язано ПАТ «Аграрний фонд» перемістити вказаний цукор-пісок до складів, які орендуються ПАТ «Аграрний фонд» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21.

- З метою забезпечення схоронності цукру-піску, який належав на праві власності Аграрному фонду, ПАТ «Аграрний фонд» було укладено відповідні договори з наступними суб`єктами господарювання: ТОВ «Енергоімпекс» - договір оренди нежитлового приміщення від 09.02.2016 № 1(АФ)-02/16; ТОВ «Енергоімпекс» - договір про надання послуг від 09.02.2016 № 1(АФ)/16; ТОВ «Олімпіас Груп» - договір про надання послуг з охорони громадського порядку на об`єкті від 04.04.2016 № 24-01/16; ТОВ «Тарантул» - договір про надання послуг з охорони на об`єкті від 01.07.2016 №01/07/2016.

За вищевказаним договорами ПАТ «Аграрний фонд» за період січень 2019 року - 5 серпня 2019 року було понесено витрати на загальну суму 5 150 256,90 грн.

З метою досудового врегулювання спору, АТ «Аграрний фонд» звернулося до ДСБУ Аграрний фонд з вимогою від 05.02.2021 № 7.4-05/3/225.

Листом від 16.02.2021 № 40-07/65 ДСБУ Аграрний фонд залишило вимогу без задоволення.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог оскільки ПАТ «аграрний фонд» не має договірних відносин з ДСБУ Аграрний фонд щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей ДСБУ Аграрний фонд.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові відносини щодо порядку зберігання речових доказів регулюються статтею 100 Кримінально процесуального кодексу України (КПК України).

Відповідно до частини 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 (далі по тексту - Порядок зберігання речових доказів).

Пунктом 8 Порядку № 1104 встановлено, що відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.

Відповідно до пункту 32 Порядку зберігання речових доказів, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Граничний розмір таких витрат не може перевищувати суми, обчисленої на підставі первинних документів, які підтверджують витрати.

Наказом Генеральної Прокуратури України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Державної податкової адміністрація України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125 затверджена «Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» (далі по тексту - Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах).

Відповідно до пункту 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави. Витрати на зберігання речових доказів, при направленні у подальшому кримінальної справи до суду з обвинувальним висновком чи для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, включаються до складу процесуальних витрат, питання про які вирішується судом у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, чинним на час вирішення справи.

Отже, обов`язок забезпечити схоронність речового доказу (цукру-піску) у Позивача виник в рамках кримінального провадження, що і підтверджується протоколами передачі речових доказів та листами ПАТ «Аграрний фонд» від 17.06.2016 №07-05/1377 та від 17.06.2016 №07-05/1378, а витрати на зберігання такого майна підприємству відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах покриваються за рахунок держави.

Договори з підприємствами, що надали послуги оренди, обслуговування, охорони на об`єкті та охорони громадського порядку на об`єкті, які додані до позовної заяви на підтвердження позовних вимог, укладені АТ «Аграрний фонд» на свій розсуд без відома та погодження таких зобов`язань з Аграрним фондом (код 33642855).

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.11.2021.

Суддя В.І. Мельник