ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа№ 910/2323/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Полякова Б.М.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від ФОП Пилипчук О.В. - не з`явився;

від ТОВ "Емвей Україна" - Марцин І.В. дов. б/н від 31.03.2020р.;

від ФОП Пилипчука С.С. - Ярошенко Д.В. ордер АА №1158384 від 22.11.2021р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Пилипчук Олександри Василівни

на рішення господарського суду м.Києва від 07.09.2021р.

(повний текст складено 20.09.2021р.)

у справі №910/2323/21 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом ФОП Пилипчук Олександри Василівни

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Емвей Україна"

2.Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Пилипчука Сергія Степановича

про тлумачення умов договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 07.09.2021р. у справі №910/2323/21 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог ФОП Пилипчук Олександри Василівни до ТОВ "Емвей України", ФОП Пилипчука Сергія Степановича про тлумачення умов договору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ФОП Пилипчук Олександра Василівна подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 07.09.2021р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ФОП Пилипчук Олександри Василівни до ТОВ "Емвей України", ФОП Пилипчука Сергія Степановича про тлумачення умов договору задовольнити в повному обсязі.

У відзивах на апеляційну скаргу представники ФОП Пилипчука С.С. і ТОВ "Емвей Україна" просять відмовити ФОП Пилипчук Олександрі Василівні у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 07.09.2021р. у справі №910/2323/21 залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Пилипчук Олександри Василівни на рішення господарського суду м.Києва від 07.09.2021р. по справі №910/2323/21 та призначено її до розгляду на 22.11.2021р.

Колегія суддів відхиляє клопотання представника позивача про відкладення судового засідання як необґрунтоване, оскільки доказів захворювання на COVID-19 та перебуванні на лікуванні представником до клопотання додано не було.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів 1, 2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До господарського суду м.Києва з позовною заявою звернулась ФОП Пилипчук Олександра Василівна до ТОВ "Емвей Україна", ФОП Пилипчука Сергія Степановича про надання офіційного тлумачення п. 4.1.2. договору про надання послуг №8226553 від 01.11.2010р., який було укладено між ТОВ "Емвей Україна", ТОВ "Саша-9-21" та ФОП Пилипчуком Сергієм Степановичем в частині можливості його застосування до договорів №8226553, які укладені після 01.11.2010р. між іншими сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ФОП Пилипчук О.В. надаються відповідачу 1 послуги за двостороннім договором про надання послуг, разом з тим, виплата винагороди здійснюється відповідно до умов тристороннього договору.

За твердженнями позивача, єдиною можливою підставою виплати ФОП Пилипчуку С.С. 50% винагороди, отриманої позивачкою за договором від 31.01.2012р. є тлумачення п. 4.1.2 договору про надання послуг №8226553 від 01.11.2010р. в частині: розподіл винагород також стосується усіх винагород, що будуть виплачуватись замовником у рамках договору №8226553" як такого, що застосовується до невизначеної кількості договорів, які будуть укладені з таким номером будь-ким у майбутньому.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 22.02.2021р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.03.2021р.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2010р. між ТОВ "Емвей Україна" (замовник), ТОВ "Саша-9-21" (виконавець 1) та ФОП Пилипчуком Сергієм Степановичем (виконавець 2) було укладено договір про надання послуг №8226553 (а.с. 13-21 т. 1), відповідно до умов якого виконавці надають замовнику послуги, вказані в цьому договорі та регулюючих документах, що є невід`ємною частиною цього договору, які замовник приймає та оплачує згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.3 договору, виконавці надають замовникові послуги, спрямовані на збільшення обсягів продажу продукції замовника на території України, які більш детально визначені у розділі 3 цього договору, а замовник приймає такі послуги та сплачує винагороду за послуги на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 4.1.2 договору, базою для обчислення винагороди виконавців є сукупний обсяг закупівель (розмішених замовлень) продукції замовника, здійснених обома виконавцями в сукупності, а також обсяг закупівель (розміщених замовлень) осіб, рекомендованих замовнику виконавцями. Вищезазначений у п. 4.1.1 розподіл винагород також стосується усіх винагород що будуть виплачуватися замовником у рамках договору №8226553.

31.01.2012р. між ТОВ "Емвей Україна", ФОП Пилипчук Олександрою Василівною та ТОВ "Саша-9-21" було укладено договір про переведення зобов`язань за основним договором №8226553 (а.с 22-25 т. 1), відповідно до умов якого усі зобов`язання та права, які випливають із договору про надання послуг №8226553, були переведені з ТОВ "Саша-9-21" на ФОП Пилипчук Олександру Василівну.

Також, 31.01.2012р. між ТОВ "Емвей Україна" та ФОП Пилипчук Олександрою Василівною було укладено договір про надання послуг №8226553 (а.с. 26-34 т. 1). Відповідно до п. 1.7 зазначеного договору, виконавець надає замовнику послуги (щодо реалізації продукції замовника), вказані в цьому договорі та регулюючих документах, які замовник приймає та оплачує згідно з умовами цього договору.

12.10.2012р. між ТОВ "Емвей Україна" та ФОП Пилипчук О.В. було укладено додаткову угоду до договору про надання послуг №8226553 від 31.01.2012р., якою були внесені зміни до п. 2.13 договору №8226553 від 31.01.2012р. та доповнено даний договір п. 3.3.6 та 3.3.7.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 637 Цивільного кодексу України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Статтею 213 ЦК України встановлено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частини перша та друга).

Правила тлумачення змісту правочину визначено частиною третьою статті 213 ЦК України, яка передбачає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За змістом частини четвертої статті 213 ЦК України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину. а також із чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: а) мети правочину, б) змісту попередніх переговорів, в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), г) звичаїв ділового обороту; ґ) подальшої поведінки сторін; д) тексту типового договору; е) інших обставин, що мають істотне значення.

У розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2008 року було укладено Додаток № 1 до Договору №8226553 про поділ бізнесу в Україні (а.с. 37-39 т. 1), відповідно до умов якого Олександра Пилипчук отримала всі права в рамках договору №8226553 і стала повноправним власником бізнесу у рамках договору №8226553, проте всі щомісячні винагороди у рамках договору №8226553 діляться таким чином: 50% Олександрі Пилипчук та 50% Сергію Пилипчуку, який укладає новий договір з ТОВ «Емвей Україна» (п. 2.1., 2.2.).

Пунктом 2.3. Додатку № 1 від 24.03.2008 року до Договору №8226553 передбачено, що на момент досягнення Олександрою Пилипчук у рамках договору №8226553 рівня «Діамантового НПА - Адміністратора засновника бізнесу», Олександра Пилипчук отримає 100% всіх винагород у рамках договору №8226553, а Сергій Пилипчук 0%.

Дані положення зазначено чітко, зрозуміло та прозоро, кожна з договірних сторін підтвердила, що умови та положення Додатку є такими, що ґрунтуються на принципах рівності, є справедливими та повністю враховують інтереси кожної з договірних сторін, (п. 5.2. Додатку № 1 від 24.03.2008 року).

Дане доводить, що сторони перебували раніше у правовідносинах між собою з чітким визначенням розподілу винагороди за Договором №8226553 та чіткими положеннями про припинення такого розподілу.

Пунктом 4.1.1. Договору про надання послуг №8226553 від 01.11.2010 року також передбачено, що винагороди за цим договором розподіляються за Виконавцями у розмірі пропорцій 50% на 50%. Крім того, пунктом 2.5, Договору про надання послуг №8226553 від 01.11.2010 року також передбачено, що даний договір припиняється з дати підтвердження ТОВ «Саша-9-21», в особі Пилипчук Олександри кваліфікаційного рівня «Діамантового НПА -Адміністратора засновника бізнесу» у межах цього Договору.

Позивачка прийшла до хибного висновку, що між ТОВ «Емвей Україна» та ФОП Пилипчук О.В. було укладено новий двосторонній договір №8226553, оскільки: Договір про надання послуг №8226553 від 01.11.2010 року, як Основний договір, не припиняв свою дію; п. 2.5. Договору про надання послуг №8226553 від 01.11.2010 року передбачає та встановлює за яких умов, даний договір припиняє свою дію.

Місцевим судом правильно встановлено, що у тексті пункту 4.1.2 договору про надання послуг №8226553 від 01.11.2010р. відсутні будь-які формулювання, які б ускладнювали виконання позивачем зобов`язань за договором або отримання ним винагороди за договором. Факт обізнаності позивача з умовами договору щодо порядку сплати винагороди підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Договір про надання послуг №8226553 від 01.11.2010р. виконувався сторонами на протязі значного терміну часу (більше 10 років).

Суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив ФОП Пилипчук Олександрі Василівні у задоволенні позовних вимог про тлумачення умов договору.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пилипчук Олександри Василівни залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 07.09.2021р. у справі №910/2323/21 - без змін.

Справу №910/2323/21 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.11.2021р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Л.Л. Гарник

Б.М. Поляков