УХВАЛА

м. Київ

24.11.2021Справа № 910/6131/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Бондара Ігоря Пилиповича

про видачу дублікату наказу у справі №910/6131/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Бондара Ігоря Пилиповича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Експорт"

про стягнення 220 850,00 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Бондар Ігор Петрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Експорт" про стягнення 220 850,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку з поставки товару, вартість якого була оплачена позивачем шляхом попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6131/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням від 29.06.2021 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Експорт" на користь Фізичної особи-підприємця Бондара Ігоря Петровича 220 850 грн. основного боргу, 3312 грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн 00 коп.

29.07.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/6131/21 від 29.06.2021, яке набрало законної сили 20.07.2021 було видано відповідний наказ.

13.09.2021 від позивача надійшла заява про виправлення описки в рішенні Господарського суду міста Києва від 29.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 було виправлено описку у рішенні Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 та постановлено вважати вірними наступні реквізити позивача «Бондар Ігор Пилипович».

22.11.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Бондара Ігоря Пилиповича надійшла заява про видачу дублікату наказу.

В заяві про видачу дубліката наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 стягувач вказує, що його було втрачено при пересилці АТ «Укрпошта».

Розглянувши заяву про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з такого.

Згідно п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Крім того, відповідно до ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст.19 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Отже, з системного аналізу наведеного вище полягає, що виконання судового рішення є однією з основоположних засад здійснення державою правозахисної функції.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Крім того судом встановлено, що наказ Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 дійсний для пред`явлення до виконання до 30.07.2024, а отже заявник звернувся із заявою про видачу дубліката наказу до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, сплатив судовий збір у встановленому Законом розмірі та порядку.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №910/6131/21 яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Наразі, суд звертає повторно увагу позивача на те, що згідно ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Станом на 22.11.2021 до суду зави про виправлення описки у наказі не надходило.

Керуючись ст. ст. 234, 235, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву Фізичної особи-підприємця Бондара Ігоря Пилиповича про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 29.07.2021 у справі №910/6131/21.

3. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Спичак О.М.