Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Господарський суд Харківської області 22 листопада 2021 року м. Харків
справа № 922/3796/21
склад суду:суддя Бринцев О.В.
позивач:Акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО"
відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ"
вимоги позивача:стягнення 8.426,16 грн
без виклику учасників справи

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач вважає, що внаслідок виплати страхового відшкодування власнику транспортного засобу (страхувальнику) за договором добровільного страхування наземного транспорту, він отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (винуватця), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем. Відповідач заперечень проти позову не надав.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Між АТ "СК "ІНГО" (страховик) та ТОВ "ІЛТА" (страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 30.09.2020 №250520265.20 (т.I, а.с. 5-6). Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - Volkswagen Polo, 2019 року виписку, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору встановлено з 30.09.2020 по 29.09.2021.

2.2. 24.12.2020 о 18:10 год. у м. Харкові, по вул. Достатку, 25 сталася ДТП за участю транспортних засобів Volkswagen Т4, державний номер знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , про що була складена Довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 934492 (т.I, а.с. 9-10).

2.3. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 у справі №645/11/21 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (т.I, а.с. 8).

2.4. 24.12.2020 страхувальник ТОВ "ІЛТА" за Договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 30.09.2020 №250520265.20 звернувся до позивача з повідомленням про випадок (справа №3196599), в якій повідомив страховика про настання страхового випадку (т.I, а.с. 7, зворотна сторона).

2.5. Відповідно до Акту виконаних робіт від 13.01.20221 №АХТО2010729, виставленого ДП "Автотрейдінг-Харків" (т.I, а.с. 12), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 8.426,16 грн з ПДВ.

2.6. Позивач склав Страховий акт від 25.02.2021 №3455961 (т.I, а.с. 13), згідно з яким пошкодження транспортного засобу Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 8.426,16 грн.

2.7. На підставі складеного Страхового акту від 25.02.2021 №3455961 позивач АТ "СК "ІНГО" сплатив суму страхового відшкодування в загальному розмірі 8.426,16 грн на рахунок страхувальника ТОВ "ІЛТА", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 11.03.2021 №5807 (т.I, а.с. 14, зворотна сторона).

2.8. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen Т4, державний номер знак НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача ТДВ "Міжнародна страхова компанія" згідно з полісом серії АР №5209040 (т.I, а.с. 15).

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 8.426,16 грн.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 525, 611, 993 ЦК України, статті 175, 193 ГК України, статті 3, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", стаття 27 Закону України "Про страхування".

3.3. Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача в частині відшкодування шкоди, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач відзиву на позов не надав.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.09.2021 з урахуванням малозначності справи №922/3796/21 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи набув позивач прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування?

- Якщо так, то чи є це підставою для застосування способів захисту права обраних позивачем?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають позитивні відповіді на ключові питання, а відповідач негативні.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАБУТТЯ ПОЗИВАЧЕМ ПРАВ КРЕДИТОРА.

7.1. Позивач стверджує, що до нього в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП. Оскільки відповідач є страховиком згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ серії АР №520904, то позивач у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до відповідача.

7.2. Суд погоджується з наведеними твердженнями позивача - у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

7.3. Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

7.4. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.5. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед особою, якій завдано збитки (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому зобов`язання не припиняються, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора): замість особи, якій завдано збитки, прав кредитора набуває страховик.

7.6. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією (аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №910/2603/17).

7.7. Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у повній відповідності до умов Договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 30.09.2020 №250520265.20.

7.8. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є такими, що засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

7.9. Враховуючи вищевикладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

7.10. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про те, що позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 8.426,16 грн.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ТЕ, ЩО ОБРАНИЙ ПОЗИВАЧЕМ СПОСІБ ЗАХИСТУ ПРАВ НЕ Є НАЛЕЖНИМ.

8.1. Частиною другою статті 16 ЦК України та частиною другою статті 20 ГК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

8.2. З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, який закріплений у статті 14 ГПК України, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

8.3. Суд зазначає, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №903/857/17, від 28.05.2020 у справі №917/750/19).

8.4. Так, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 8.426,16 грн у відповідності до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

8.5. Однак, судом встановлено, що відповідач ТДВ "Міжнародна страхова компанія" з 22.05.2021 знаходиться на стадії припинення. А строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог, сплив 22.07.2021, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

8.6. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

8.7. Згідно із частиною восьмою статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, яка ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

8.8. За змістом положень частин третьої, четвертої статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

8.9. Отже, законодавством передбачений спеціальний порядок задоволення кредиторами своїх вимог до особи, яка припиняється. Належним способом визначено звернення із відповідними вимогами до ліквідаційної комісії такої особи. Натомість у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про звернення позивача до відповідача із заявою про включення його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів з дотриманням строків, встановлених чинним цивільним законодавством.

8.10. Такого способу захисту права стягувача (кредитора) порушеного особою, що припиняється, як звернення із вимогами про стягнення заборгованості норми статей 104-112 ЦК України не передбачають (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.01.2020 у справі №922/416/19).

8.11. Застосувати обраний позивачем спосіб захисту права в порядку статті 5 ГПК України суд наразі також не в змозі. Згідно з частиною другою цієї статті запропонований позивачем спосіб, що не передбачений ні законом, ні договором повинен відповідати двом умовам. По-перше, він не повинен суперечити закону. По-друге, він повинен бути ефективним.

8.12. В даному випадку відсутня перша з названих умов. Обраний позивачем спосіб захисту прав суперечить закону, адже його застосування безумовно тягне за собою порушення процедури заявлення та задоволення кредиторських вимог у процедурі ліквідації, котра встановлена статтею 112 ЦК України.

8.13. Так само відсутня й друга умова. Обраний позивачем спосіб не є ефективним. Навіть у разі задоволення позову само по собі рішення суду про стягнення страхового відшкодування не вирішить питання про наявність чи відсутність підстав для включення відповідних вимог до ліквідаційного балансу. Між тим без вирішення цього питання правовий спір не буде вважатися вичерпаним.

8.14. Враховуючи неможливість застосування судом обраного позивачем способу захисту права з огляду на його суперечність вимогам закону та неефективність, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.11.2021.

Суддя Бринцев О.В.