ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" листопада 2021 р. Cправа № 902/823/21

за позовом:Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, м. Вінниця, 21021)

до:Фізичної особи підприємця Сінько Галини Іванівні ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 15 598,45 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: Мандер М.О.

відповідача: Сінько Г.І.

В С Т А Н О В И В :

10.08.2021 р. Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи підприємця Сінько Галини Іванівні про стягнення 15 598,45 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/823/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 11.08.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/823/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 08.09.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник відповідача.

Представники позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 11.08.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 08.09.2021 р. повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 30.09.2021 р.

27.09.2021 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц. 01-34/8664/21), в якому останній проти позову заперечує, зазначає про відсутність заборгованості та просить суд відмовити в позові.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник відповідача.

Представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка наявна в матеріалах справи.

Суд зауважує, що від представника позивача надійшло клопотання (№ 05/2108 від 04.10.2021 р.) в якому останній зазначає, що відповідачем повністю сплачено суму основного боргу, тому позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3 % річних.

Ухвалою суду від 05.10.2021 р. суд дійшов висновку перейти до розгляду справи № 902/823/21 за правилами загального позовного провадження. Продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/823/21 на 30 днів. Призначено підготовче судове засідання на 25.10.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 05.10.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалю суду від 25.10.2021 р. Повідомити учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 18.11.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі з врахуванням клопотання від 17.11.2021р. №05/2440.

Відповідач в судовому засіданні проти позву заперечила повністю.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначається: 01.10.2009 р. між Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (Постачальник) і фізичною особою - підприємцем Сінько Галиною Іванівною (далі - Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за №174 відповідно до умов якого Постачальник взяв на себе зобов`язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов`язувався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в установлені договором терміни. Термін внесення платежів за теплову енергію відповідно до умов договорів - до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.6.4. Договору).

Позивачем стверджується, що на виконання умов даного договору за період з травня 2019 року по квітень 2021 року відповідачу в приміщення по вул. Константиновича 39 (магазин «Слов`янка») в м. Вінниці здійснювалось постачання теплової енергії на загальну суму 15 699,45 грн, що підтверджується актами (дублікатами) здачі-прийняття виконаних робіт.

За вказаний період відповідачем сплачено 37 623,80 грн, з яких 29 736,68 грн направлено на виконання Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.07.2019 р. у справі №902/416/19, відповідно до п. 7.8 Договору 7218,52 грн. зараховано на погашення заборгованості за попередній період, яка станом на 01.11.2019 р. складала 54260,11 грн (в тому числі по рішенню Господарського суду Вінницької області від 15.04.2013 р. у справі №902/255/13г - 14 595,89 грн. та по рішенню Господарського суду Вінницької області від 29.09.2016 р. у справі №902/473/16 - 23 709,02 грн), решта коштів в сумі 668,60 грн зараховано в рахунок погашення заборгованості за спірний період з листопада 2019 р по квітень 2021р., що підтверджується розрахунком суми заборгованості та випискою з журналу нарахувань та оплати.

В результаті порушення умов розрахунків за укладеним договором станом на 01.05.2021 р. заборгованість відповідача перед КП BMP «Вінницяміськтеплоенерго» за період з листопада 2019 р. по квітень 2021р. становить 14 071,68 грн, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору, який здійснено на підставі Актів здачі - прийняття виконаних робіт (надання послуг).

Відповідач проти позову заперечує, позиція останнього викладена у відзиві на позовну заяву, в якій останній вказав, що позов не визнає повністю, оскільки всі платежі за надані послуги в охоплений період позовних вимог, а саме з листопада 2019 р. по квітень 2021 р. відповідачем сплачено, на підтвердження чого останнім надано квитанції за вказаний період.

Із наявних матеріалів справи судом встановлено наступне: 01.10.2009 р. між Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі - Позивач/Постачальник) і фізичною особою - підприємцем Сінько Галиною Іванівною (далі - Відповідач/Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за №174.

За цим договором Постачальник бере на себе зобов`язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Температурний графік теплової мережі є невід`ємним додатком цього договору.

Розділом 6 між сторонами договору було погоджено порядок розрахунків за надані послуги, а саме розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності, відповідно до додатку №2 цього Договору. Проводяться виключно в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку.

Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку №1 до договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку, або за їх відсутності, розрахунково, відповідно до теплового навантаження. У разі зміни тарифів та порядку розрахунків нові тарифи і порядок розрахунків є обов`язковим для Сторін з моменту введення їх в дію.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розрахунки по Договору виконуються в наступному порядку:

Споживач, не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження , визначене в додатку №1 до Договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії, який передбачений на наступний "розрахунковий період.

Остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію Споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому Договору.

У разі не підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним Споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості.

За наявності боргу у Споживача за теплову енергію Постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від Споживача у черговості визначеній ст. 534 ЦК України.

Пунктом 10.1. договору між сторонами погоджено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до року. В частині розрахунків договір діє до повного їх проведення.

Так, судом встановлено, що підставою позовних вимог є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з листопада 2019 р. по квітень 2021 р. на загальну суму 14 740,27 грн.

Суд зазначає, що в якості доказів надання послуг в період з листопада 2019 р. по квітень 2021 р. позивачем надано Акти здачі приймання виконаних послуг (дублікати) а. с. 13 - 30, а саме:

- акт здачі приймання виконаних послуг від 30.11.2019 р. на суму 1081,57 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.12.2019 р. на суму 1 177,39 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.01.2020 р. на суму 1 404.54 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 29.02.2020 р. на суму 1 503,91 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.03.2020 р. на суму 1 232,17 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.04.2020 р. на суму 260,12 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.05.2020 р. на суму 95,83 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 30.06.2020 р. на суму 95,83 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.07.2020 р. на суму 95,83 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.08.2020 р. на суму 95,83 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.09.2020 р. на суму 160,38 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.10.2020 р. на суму 365,94 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.11.2020 р. на суму 1 018,21 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.12.2020 р. на суму 1 482,97 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.01.2021 р. на суму 1 663,97 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.02.2021 р. на суму 1 650,52 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 31.03.2021 р. на суму 1 145,42 грн;

- акт здачі приймання виконаних послуг від 30.04.2021 р. на суму 209,84 грн.

Суд зауважує, що позивачем стверджується, що відповідач за надані послуги здійснив лише часткові платежі, а саме в січні 2021 р. в сумі 141,20 грн та в лютому 2021 р. 527,40 грн.

З врахуванням викладеного позивач просив суд стягнути залишок заборгованості в розмірі 14 071,68 грн.

Водночас, суд при дослідженні доказів в матеріалах справи встановив, що відповідачем здійснювались щомісячні платежі в наступному розмірі:

- 13.11.2020 р. згідно квитанції ПН1786585 на суму 2 000,00 грн, при цьому позивачем стверджується, що дані платежі були здійснені за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 р.;

- 08.12.2020 р. згідно квитанції ПН 1867675 на суму 1 218,20 грн;

- 09.12.2020 р. згідно квитанції ПН 18670960 на суму 1405,00 грн;

- 11.12.2020 р. згідно квитанції ПН 1879530 на суму 1 504,00 грн;

- 11.01.2021 р. згідно квитанції ПН 1949751 на суму 1232,00 грн;

- 05.02.2021 р. згідно квитанції ПН 2026464 на суму 527,40 грн;

- 14.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2661222 на суму 1 019,00 грн;

- 15.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2665092 на суму 1 483,00 грн;

- 16.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2670903 на суму 1 664,00 грн;

- 17.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2675527 на суму 1 651,00 грн;

- 21.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2684628 на суму 210,00 грн;

- 20.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2680159 на суму 1 145,50 грн;

- 24.09.2021 р. згідно квитанції ПН 2694933 на суму 643,50 грн.

Всього на загальну суму 15 702,80 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.627 ЦК України, ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між позивачем та відповідачем договір про закупівлю-продаж теплової енергії та гарячого водопостачання, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу з елементами договору про надання послуг (змішаний договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

В силу приписів ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно умов Договору Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За умовами ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198, визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показань вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. П. 40 Правил користування тепловою енергією передбачає, що споживач зобов`язаний дотримуватися вимог договору, а саме вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як слідує із матеріалів справи позивачем направлялись на адресу відповідача акти здачі-прийняття виконаних робіт.

З огляду на наведені положення умов договору, і не підписані відповідачем акти є також узгодженими щодо кількості та вартості спожитої теплової енергії, відтак належними та допустимими докази на підтвердження позовних вимог.

Таким чином позивачем підтверджено надання послуг на загальну суму 14 071,68 грн.

Водночас умовами укладеного договору між сторонами було погоджено, що остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію Споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому Договору.

Таким чином, проплата здійснена 13.11.2020 р. згідно квитанції ПН1786585 на суму 2 000,00 грн, які за твердженням відповідача були здійснені за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 р. не беруться судом до уваги, оскільки крайній платіж за листопад свідчить про сплату боргу за жовтень, а предметом позову є заборгованість з листопад 2019 р. по квітень 2021 р.

З врахуванням викладеного підтвердженими є проплат боргу за надані послуги в розмірі 13 702,80 грн.

З врахуванням встановленого суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 14 071,68 грн (надані послуги) - 13 702,80 грн (сплачена сума за послуги) = 366,88 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

З огляду на вищезазначене, враховуючи факт сплати відповідачем суми основного боргу після подання позову до суду, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 13 702,80 грн - заборгованості за надані послуги з теплопостачання на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в даній сумі.

До стягнення підлягає борг в розмірі 368,88 грн, який підтверджений матеріалами справи.

Окрім того, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення також 1 109,35 грн інфляційних втрат, 417,42 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Перевіряючи поданий позивачем розрахунок за допомогою програми "Ліга.Закон", судом не виявлено помилок, відповідачем не надано свого контрозрахунку, тому позовні вимоги і у цій частині підлягають до задоволення.

Згідно із ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на судовий збір підлягають відшкодуванню з відповідача за правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Сінько Галини Іванівні ( АДРЕСА_1 , ІДНФО НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21021, ) 368,88 грн - заборгованості за надані послуги з теплопостачання; 1109,35 грн - інфляційних втрат; 417,42 грн - 3% річних, 1 137,43 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Закрити провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору в частині вимоги про стягнення 13 702,80 грн боргу.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 29 листопада 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. 600-річчя, м. Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)