номер провадження справи 5/107/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

17.11.2021 Справа № 908/1949/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Фізичної особи-підприємця Манько Євгенії Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

До відповідачів:

1 - Фізичної особи-підприємця Хрунової Марини Георгіївни ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВ-КАПІТАЛ" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 5-А, )

про визнання договору оренди недійсним,

За участю представників сторін:

Від позивача: Хворостяна А.М., ордер на надання правової допомоги серії КВ №467023 від 29.06.2021 р. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №005753 від 09.06.2016 р.)

Від відповідача-1: Корнієнко М.О., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1050466 від 09.06.2021

Від відповідача-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа за позовом Фізичної особи-підприємця Манько Євгенії Валеріївни до відповідачів: 1 - Фізичної особи-підприємця Хрунової Марини Георгіївни, 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВ-КАПІТАЛ" про визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою суду від 07.10.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 18.10.2021 о 15 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 18.10.2021 в задоволенні клопотання уповноваженого представника Фізичної особи-підприємця Манько Є.В. Хворостяна А.М. про проведення судового засідання, призначеного на 18.10.2021 об 15 год. 00 хв. в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" відмовлено. Оголошено перерву з розгляду справи по суті до 17.11.2021 о 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 17.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 17.11.2021 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу на комплексі "Акорд" та в режимі відеоконференцзв`язку.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, пояснивши, що після закінчення дії договору оренди від 01.06.2018, який укладений між ФОП Манкьо Є.В. та ФОП Хруновою М.Г., а саме 10.02.2020 сторони не уклали новий договір, а продовжили дію договору оренди від 01.06.2018, що підтверджується наступним: з березня 2020 по січень 2021 позивач знаходився у приміщенні та вів в ньому підприємницьку діяльність: сплачував зі свого рахунку в Приватбанку вартість електропостачання до приміщення (квитанції від 30.03.2020, 05.06.2020) з березня 2020 по липень 2020 сплачував послуги водопостачання (квитанції від 05.05.2020, 22.06.2020) та до 16.11.2020 сплачував орендну плату, у зв`язку з чим договір оренди є укладеним на строк 1 рік 8 місяців та 10 днів до 10.10.2022. Позивач зазначає, що він дізнався про існування договору оренди від 01.04.2019, який укладено між ФОП Хруновою М.Г. та ТОВ «КИЇВ-КАПІТАЛ» щодо об`єкту оренди, який вже переданий позивачу за договором оренди від 01.06.2018, тобто в період дії цього договору, строк якого встановлений до 10.02.2020. Об`єктом оренди згідно договору від 01.06.2018 та договором оренди від 01.04.2019 є одне і теж приміщення за адресою: м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 41/30, яке є власністю відповідача-1, договори є ідентичними та з однаковим цільовим призначенням - діяльність кафе. Отже договір оренди від 01.04.2019 укладений відповідачем - в період дії договору оренди від 01.06.2018, що в подальшому на думку позивача і стало підставою для здійснення перешкод з боку відповідача-1 у реалізації аналогічного права позивача щодо користування тим самим приміщенням, чим порушено права позивача на оренду приміщення та наявності підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним. Таким чином, укладенням договору від 01.04.2019 з відповідачем-2, відповідач - 1 фактично в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору і виконання зобов`язань за діючим договором оренди від 01.06.2018, укладеного з позивачем строк дії якого не закінчився - до 10.02.2020. На підставі викладеного, просить суд визнати недійсним договір оренди від 01.04.2019, укладений між Хруновою М.Г. та ТОВ «КИЇВ-КАПІТАЛ».

Представник відповідача-1 підтримав клопотання про закриття провадження у справі №908/1949/21 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився.

В матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву ТОВ "КИЇВ-КАПІТАЛ" від 26.07.2021 р. в якому зазначено, що нашій компанії невідомі, ані МанькоЄ.В., ані Хрунова М.Г., компанія не укладала з Хруновою М.Г. та Манько Є.В. жодного договору оренди приміщення та сумісної діяльності у м. Бердянськ. Не приймало приміщення, не сплачувало орендну плату та комунальні платежі за користування приміщенням. У зв`язку з чим, товариство визнає позовні вимоги, та з урахуванням того, що Хруновою М.Г. підроблено документи за участі нашої компанії, просить покласти судові витрати за позовом на неї особисто.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача-1, суд дійшов до висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, тобто, в т.ч., фізичні особи, які не є підприємцями.

Випадки, коли спори стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 58, ч.ч. 1, 3 ст. 128 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом. Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Таким чином фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Хрунова Марина Георгіївна була зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.02.2000.

Разом з тим, судом встановлено, що договір оренди від 01.04.2019 був укладений з боку орендодавця - Хруновою Мариною Георгіївною , як фізичною особою. Зазначене вбачається із змісту самого договору.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП Хрунової М.Г. значиться: "47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний)". Інформації щодо іншої діяльності, в т.ч. надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна, - не значиться.

За змістом пункту 1.1 договору оренди від 01.04.2019 нежитлове приміщення було передано в оренду на строк до 01.11.2019.

Частиною 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Хрунової М.Г. 05.03.2019 за власним рішенням.

Тобто станом на час укладення договору (01.04.2019), який позивач просить визнати недійсним, та станом на день закінчення строку оренди за договором (01.11.2019) ХруноваМ.Г. не мала статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Доказів зворонього позивачем суду не надано.

Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів використання відповідачем-1 вказаного предмета оренди (нежитлового приміщення) в підприємницькій діяльності.

Отже позивачем не доведено, а судом не встановлено, що Хрунова М.Г. виступала у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Хрунова Марина Георгіївна була повторно зареєстрована як фізична особа-підприємець 23.06.2020 (відомості містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), але 31.08.2020 до Єдиного державного реєстру було внесено запис про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням.

Отже станом і на день звернення з позовом до суду Хрунова М.Г. не мала статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, провадження у справі № 908/1949/21 підлягає закриттю, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що даний спір, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позивач не позбавлений можливості звернутися з цим позовом до місцевого загального суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі закриття (припинення) провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Отже, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору за подання цього позову до суду буде вирішено за відповідним клопотанням позивача.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 231, ст.ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 908/1949/21 закрити, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

2. Копію ухвали суду направити учасникам справи.

3. Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ч. 5 ст. 231, п. 13 ч. 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.11.2021.

Суддя К.В.Проскуряков

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.