ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м.Дніпро Справа № 908/876/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 (суддя Дроздова С.С., повний текст складено 01.09.2021), у справі №908/876/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3", м. Запоріжжя

про стягнення 22 350,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" про стягнення 22 350,00 грн. штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2020 року зі станції Ростуща Придніпровської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" здійснило відправлення вагону № 67882175 згідно накладної №47391446 на станцію Придонецька Донецької залізниці, по прибуттю вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. По прибутті вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проводилось контрольне переважування вагону №67882175, внаслідок чого виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що складено комерційний акт №450003/635 від 27.10.2020; перевіркою виявлені наступні розбіжності у накладній № 47391446: у вагоні № 67882175 вказана маса вантажу складає 68 000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 66 550 кг, що на 1 450 кг менше, ніж вказано у накладній; комерційний акт містить підписи заступника начальника станції Швеця А.О., працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку ОСОБА_3 (уповноважена здійснювати зважування вагонів згідно до п. 2 ч. 1 та п. 13 ч. 2 її робочої інструкції, а також складати актові матеріали по застосуванню статті 122 Статуту згідно з п. 15 ч. 2 робочої інструкції відповідно) та прийомоздавальника ОСОБА_1, яка уповноважена на підписання комерційних актів наказом начальника станції №26 від 03.01.2020, оскільки на станції Нижньодніпровськ-Вузол у штатному розкладі відсутні такі посади як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, для підписання комерційних актів; комерційний акт, складений згідно із вимогами статті 129 Статуту, є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, передбаченої статтею 122 Статуту.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3", м. Запоріжжя відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею; позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у повному обсязі, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем наданий саме примірник комерційного акту № 450003/635 від 27.10.2020 станції Нижньодніпровськ-Вузол, який складено у відповідності до норм чинного законодавства і є належним доказом у справі, при цьому, судом першої інстанції не взято до уваги, що наданий позивачем вказаний комерційний акт є лише примірником станції Нижньодніпровськ-Вузол і відсутність в даному примірнику відмітки в розділі "Є" не є порушенням ні Правил складання актів, ні Статуту залізниць України.

Апелянт посилається на те, що позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву додано додатки як доказ у справі, однак судом першої інстанції не прийнято їх до розгляду (залишено без розгляду), визнано їх процесуально необґрунтованими, однак саме в наданих додатках до відповіді на відзив позивач і надав суду копію другого примірника комерційного акту з відміткою в розділі "Є" № 450003/635/1 від 27.10.2020, тобто господарський суд не надав можливість позивачу довести в повному обсязі всі обставини, на які посилався позивач у даній справі як на підставу своїх вимог та заперечень та не надав можливість спростувати доводи та міркування викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

На думку скаржника перевірка вантажу по станції призначення є лише додатковим доказом підтвердження факту невірно зазначеної відповідачем маси вантажу у спірній накладній і тому позивач не надавав даний документ до позовної заяви, необхідність надання копії другого примірника комерційного акту з відміткою в розділі "Є" виникла саме під час розгляду справи.

Крім того, позивач вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, не враховано приписи ст. 52 Статуту залізниць України, оскільки наявність комерційного акту попутної станції не є обов`язковою підставою для проведення перевірки вантажу по станції призначення, тобто перевірка на станції призначення може проводитись, а може і не проводитись, відповідно, відсутність заповненого розділу "Є" комерційного акту не звільняє в даному випадку відповідача від відповідальності щодо сплати штрафу за невірно зазначену масу вантажу; відсутність незаповнених граф в розділі "Е" "Висновок експертизи" заповнюється лише у випадках коли відповідна експертиза проводилась і тому не заповнений розділу "Е" не є порушенням правил складання актів, як і не є порушенням незаповнення граф в розділі "А" "Відомості про вагон, пломби (ЗПП) та відмітки в накладній", оскільки не на всі вагони накладаються пломби та інше.

За доводами скаржника, господарським судом не було з`ясовано чи проводилась перевірка по станції призначення відповідно до розділу "Д" комерційного акту №450003/635 від 27.10.2020, вантаж прибував в справному вагоні, без ознак недостачі, псування та пошкодження і такий вантаж міг видаватися на станції призначення без перевірки його кількості і стану, в такому випадку всі примірники комерційного акту не містили б відмітку в розділі "Є" взагалі.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що наявність в матеріалах примірника комерційного акту без відповідної відмітки в розділі "Є" не звільняє відповідача від відповідальності, факт виявленого порушення засвідчено належним чином у повній відповідності до норм чинного законодавства, відповідно, судом не надано належної оцінки вказаним документам, що свідчить про необґрунтованість судового рішення.

Також, на думку скаржника, наказ № 26 від 03.01.2020 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти" прийнято у відповідності із внутрішніми актами позивача, відповідно, вирішення питання щодо доцільності такого рішення позивача (саме видання цього наказу) не може бути предметом судового розгляду, оскільки входить до дискреційних повноважень позивача в особі керівника підрозділу який видав наказ цей наказ.

На думку скаржника, відсутність заповнених графи 51 (Календарний штемпель прибуття вантажу) та графи 52 (Календарний штемпель видачі вантажу) жодним чином не впливає на підстави застосування статті 122 Статуту залізниць України, тому не може бути похідною підставою у відмові в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу на підставі статті 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021, справу №908/876/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2021 (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач - Іванов О.Г., судді - Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 у справі №908/876/21; з урахуванням положень частин 1, 10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін; надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, зав, клопотань.

08.10.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" подано відзив на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін, з посиланням на те, що характер спірних відносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання.

Відповідач зазначає, що п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 вказує на необхідність здійснення залізницею додаткової перевірки (зважування) вантажу на станції призначення у випадку надходження разом із таким вантажем комерційного акту попутної станції, тобто законодавець закріпив процедуру самоперевірки залізницею самої себе та ввів поняття фактичних даних, як результатів перевірки (зважування) вантажу отриманих на станції призначення, відповідно, незаповнений розділ "Є" комерційного акту не може бути доказом того, що додаткова перевірка (зважування) вантажу на станції призначення мала місце, а тому результати перевірки попутної станції залишаються не підтвердженими.

За доводами відповідача пункт 12 Правил, який в обов`язковому порядку підлягає виконанню, так і пункт 52 Статуту залізниць України містить не вичерпний перелік підстав для здійснення залізницею перевірки вантажу на станції призначення, у зв`язку з чим брати до уваги приписи пункту 52 Статуту залізниць України необґрунтовано.

На думку відповідача, абзацом 2 пункту 9 Правил передбачено, що усі графи бланка акта мають бути заповнені, тобто виключення взагалі не можуть мати місця.

Також, за доводами скаржника Правила та інші нормативно-правові акти, якими повинна керуватись залізниця не допускають існування декількох різних комерційних актів, в тому числі з різним ступенем та об`ємом заповнення, під одним номером; на момент ознайомлення з позовною заявою та доданими до неї документами, зокрема комерційним актом № 450003/635 виглядало все так, що всі три примірника вказаного акта мають не заповнений розділ "Є".

Відповідач зазначає, що статті 122 та 129 Статуту залізниць України передбачають настання матеріальної відповідальності саме за неправильно (неналежно) складені накладні, відповідно, підставою для накладення такої відповідальності можуть бути лише правильно (належно) складені комерційні акти або акти загальної форми, тобто вимоги для складання документів обох сторін (позивача та відповідача) є ідентичними; не допускається їх вибіркове чи часткове заповнення, внесення невірної або не підтвердженої інформації, не допускається їх складання та підписання особами без відповідних повноважень; у зв`язку, з тим, що позивачем було неналежно складений комерційний акт, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На думку відповідача, комерційний акт № 450003/635 є неналежним доказом у даній справі, оскільки позивачем, в порушення пунктів 2, 9 та 12 Правил не заповнено розділ "Є", чим недотримано процедуру перевірки (зважування) вантажу та подальшого документального оформлення результатів такої перевірки та не забезпечено наявність на попутній станції згідно штатного розпису відповідних посад, яким надано право складати та підписувати комерційні акти.

Щодо наказу начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці № 26 від 03.01.2020 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти", відповідач вважає, що вказаний наказ порушує статті 21 та 31 Кодексу законів про працю України, оскільки, враховуючи те, що на станції Нижньодніпровськ-Вузол відсутні деякі посади, визначені пунктом 10 Правил, яким надано право підписувати комерційні акти, відповідно, покладення цих зобов`язання на працівників станції, які обіймають інші посади, є незаконною вимогою; наказом не було внесено зміни в штатний розпис та не було створено посади, визначеної пунктом 10 Правил; наказом не визначено хто з працівників залізниці, зокрема ОСОБА_1, заміняє ту чи іншу конкретну посаду з перелічених в пункті 10 Правил, тобто ОСОБА_1 не може підписати комерційний акт одразу за начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи; наказом не визначено порядок приймання участі у процедурі зважуванні (режим, черговість тощо), не вказано, з якого часу починає діяти наказ, не вказано на який строк покладено па працівників виконання непритаманних їм обов`язків, не вказано про супутні права; в наказі відсутні підписи осіб про ознайомлення зі змістом наказу, хоча в пункті 1 цього документу чітко вказано про цю необхідність; для того, щоб виконати обов`язок з підписання комерційного акту, тобто засвідчення отриманих результатів перевірки (зважування) вантажу працівнику залізниці попередньо потрібно прийняти участь у такій перевірці (бути присутнім або особисто здійснювати таку перевірку), що є першочерговим обов`язком, який не визначений спірним наказом, що унеможливлює виконання похідного обов`язку - підписання комерційного акту.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що наказ № 26 від 03.01.2020 є незаконним та нікчемним як по формі, так і по змісту, тому не може вважатися допустимим документом, який надає право підпису комерційного акту.

Крім того, як зазначає відповідач, обіймання Швецем А.О. посади заступника начальника станції та надання пунктом 10 Правил права підпису комерційних актів заступнику начальника станції без закріплення такого функціонального обов`язку в посадовій інструкції, не наділяють вказану особу правом підпису комерційного акту, що є ще однією з підстав вважати комерційний акт неналежним доказом; обіймання ОСОБА_3 посади агента з розшуку вантажів та багажу, а також надання пунктом 10 Правил права підпису комерційних актів як працівнику станції, який особисто здійснює перевірку, без закріплення такого функціонального обов`язку в робочій інструкції, не дають права ОСОБА_3 підписувати комерційні акти, що, також, додатково свідчить про те, що комерційний акт є неналежним доказом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" в задоволенні клопотання про розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 у справі №908/876/21 з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

22.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" та Товариством з обмеженою "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" укладено договір № 22/07/20 поставки гранітно-щебеневої продукції, на виконання якого 25.10.2020 кар`єром було здійснено відправлення вантажу із залізничної станції Ростуща Придніпровської залізниці до залізничної станції Придонецька Донецької залізниці.

Вказана поставка оформлена залізничною накладною № 47391446, в якій зазначено, що відправником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3", одержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод", спосіб визначення маси - вагонні ваги (150т), вантаж завантажено у вагони вантажовідправником, вагон № 67882175, маса вантажу - 68000 кг, тара - 21800, провізна плата - 4 470,00 грн.

Відповідно до залізничної накладної № 47391446, у жовтні 2020 року зі станції Ростуща Придніпровської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" здійснило відправлення вагону № 67882175 на станцію Придонецька Донецької залізниці.

На підставі статті 24 Статуту залізниць України, по прибуттю вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

За наслідками проведеної перевірки складено комерційний акт № 450003/635 від 27.10.2020 та встановлено, що у вагоні № 67882175 вказана маса вантажу складає 68 000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 66 550 кг, що на 1 450 кг менше, ніж вказано у накладній.

Комерційний акт № 450003/635 від 27.10.2020 підписано заступником начальника станції Швецем А.О., працівником станції ОСОБА_3 та прийомоздавальником ОСОБА_1 .

За змістом комерційного акту загальної форми від 27.10.20 № 450003/635:

"Результати перевірки:

Розділ Б. Зазначено в перевізних документах:

Нетто: насипом щебень 10 х 20 загальною масою 68000 кг.;

Тара: насипом щебень 10 х 20 загальною масою 21800 кг.

Розділ В. Насправді виявилось:

Брутто: насипом щебень 10 х 20 загальною масою 88350 кг.;

Тара: насипом щебень 10 х 20 загальною масою 21800 кг.;

Нетто: насипом щебень 10 х 20 загальною масою 66550 кг.

Розділ Г. Виявлено пошкодження - містить прочерки.

Розділ Ґ. Опис пошкодження*

Розділ Д. 27.10.20р проводилось контрольне переваження вагону № 67882175, що прибув за відправкою, вказаною на звороті цього акту. За документом значиться вантаж "Щебінь гранітний, фракція 10 х 20", насипом, вага брутто - не вказана, тара 21800 кг, вага нетто - 68000 кг.

Розділ Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку

При переваженні вагону в статичному режимі у присутності заст. ДС Швеця, АРВ ОСОБА_3, прийомоздавальника ОСОБА_1, на справних вагонних 150тн електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський № 032, що пройшли держповірку 30.09.2020 виявилось: вага брутто - 88350 кг, тара за документом - 21800 кг, вага нетто - 66550 кг, що менш ваги, вказаної в документі на 1450 кг. Навантаження вантажу нерівномірне, пагорбоподібне, нижче бортів на 1,8-2,0м, без поглиблень. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилася. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає. " .

Наведене у розділі "Д" зазначеного комерційного акту засвідчено підписами заступника ДС Швець А.О., приймоздавальником ОСОБА_1 та АРВ ОСОБА_3 .

Враховуючи положення ст. 24 Статуту залізниць України, відповідно до якої вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, за вищевказане порушення позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 22 350,00 грн.

Посилаючись на несплату штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" про стягнення 22 350,00 грн. штрафу.

За наслідками розгляду позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" та Товариством з обмеженою "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" договір є договором перевезення.

Відповідно до ч. 1 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом статті 307 Господарського кодексу України та статті 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Згідно з ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України.

Згідно з ст. 2 Статуту залізниць України Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови еревезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії). Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями, що будуються, до здавання їх у постійну експлуатацію здійснюється згідно з порядком, який визначають власник або орган управління будівництва та відповідна залізниця за погодженням з Держнаглядохоронпраці (стаття 3 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення; Правила перевезення вантажів (Правила) - нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов`язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Пунктом 23 Статуту залізниць в становлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів. Станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов`язаний на вимогу залізниці пред`явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

За правилами статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 затверджено Правила оформлення перевізних документів (Правила оформлення перевізних документів), відповідно до п. 1.1 яких на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів визначено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства. Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Обов`язок відправника зазначати у накладній відповідні реквізити, в тому числі масу вантажу, встановлено п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів та додатком 3 до цих Правил. Так, вантажовідправником заповнюється, зокрема, графа 20 накладної "найменування вантажу", графа 24, де зазначається маса вантажу визначена відправником у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі 26 накладної зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником). У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2% (абз. 2 п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів).

Згідно з п. 3.1 Правил оформлення перевізних документів, станція відправлення заповнює накладну згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі оформлення накладної в електронному вигляді відомості зазначаються в ній відповідними текстами та кодами. Механізм кодування інформації в накладній та присвоєння номера відправки встановлюються Укрзалізницею.

Станція відправлення зазначає у графі 54 "Ідентифікація відправки" код залізниці та станції відправлення, номер накладної (відправки) (п. 3.2. Правил оформлення перевізних документів).

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3., 5.1 Правил оформлення перевізних документів визначено, що заповнення накладної під час перевезення та на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил (п.4.1, п. 5.1.). Під час перевезення передбачені цими Правилами відмітки зазначаються у графі 49 "Відмітки залізниці" (п.4.2 Правил оформлення перевізних документів). У разі складання під час перевезення акта в графі 49 "Відмітки залізниці" зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, "про нестачу ___ місць", "про нестачу маси ____ кг", "про відсутність пломб" тощо) (п. 4.3 Правил оформлення перевізних документів). За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем стації призначення (п.5.1 Правил оформлення перевізних документів).

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт (п.5.5 Правил оформлення перевізних документів).

Стаття 118 Статуту залізниць України встановлює, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Отже, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

За правилами зазначеної ст. 129, комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 затверджені Правила складання актів, відповідно до абз. 1 п. 1 яких, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999), відповідно до п. 2 яких комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу № 644 від 21.11.2000.

Пунктом 3 Правил складання актів закріплено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів (п. 8. Правил складання актів).

Згідно з приписами п. 9 Правил складання актів, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. … Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Положеннями п. 10 Правил складання актів закріплено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Працівники залізниці є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі № 916/2450/17, у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

У розділі "Є" комерційного акту № 450003/635 від 27.10.2020 - "Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції" відсутні будь-які відмітки, що передбачені п. 12 Правил складання актів, комерційний акт складено на попутній (проміжній) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, у зв`язку з чим, враховуючи те, що на станції прибуття Придонецька Донецької залізниці залізницею начебто не виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і даними на станції прибуття, відповідно, розділ "Є" цього акту повинен містити відмітку, обов`язковість наявності якої передбачено пунктом 12 Правил.

Між тим, враховуючи те, що розділ "Є" комерційного акту не заповнено, господарським судом зроблено правильний висновок про те, що фактичне зважування на станції призначення не відбулось.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження дотримання приписів пункту 10 Правил позивач надав: копію посадової інструкції заступника начальника станції Швеця А.О., копію робочої інструкції працівника станції, який особисто здійснював перевірку ОСОБА_3, та копію наказу начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці № 26 від 03.01.2020 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти", в якому зазначено, що він видається для контролю та правильністю складання комерційних актів та з метою недопущення сторонніх осіб для їх складання та підписання у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи.

Так, наказом призначено 10 відповідальних осіб, які отримують право підпису комерційних актів замість: начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи.

Своїм наказом начальник станції делегував повноваження чітко визначених посадових осіб іншим працівникам залізниці чим відійшов від приписів пункту 10 Правил.

Між тим, як вірно зазначено господарським судом, наказом не зобов`язано визначених працівників залізниці приймати участь у зважуванні (перевірці) вантажу, не визначено порядок приймання участі у процедурі зважуванні (режим, черговість тощо), не вказано з якого числа вони повинні виконувати нові функції, не вказано строк на який покладено на працівників виконання не притаманних їм функцій, не вказано про супутні права, обов`язки, відповідальність; відсутні підписи осіб про ознайомлення зі змістом наказу.

У цьому зв`язку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказаний наказ не може вважатися належним доказом в підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт права його підпису.

Графа 49 залізничної накладної № 47391446 (групова відправка), яка заповнюється залізницею, містить від руки зроблену відмітку наступного змісту: "в 67882175 - акт № 4855/Г от 26.10.20 г. отцеплен на весы (нерозбірливо) Шатохина", тобто не зрозуміло, яку саме інформацію містить акт та у зв`язку з чим зроблено таку відмітку.

Крім того, вказана залізнична накладна не містить відмітки (відбитку календарного штемпеля) в графі 51 про прибуття вантажу і в графі 52 про видачу вантажу (заповнюються залізницею).

При цьому, залізнична накладна № 47465638 (вагонна відправка) також містить не заповнену графу 51 про прибуття вантажу.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Разом із цим доказів покладення на заступника ДС Швець А.О., прийомоздавальника ОСОБА_1 та АРВ ОСОБА_3 обов`язків щодо приймання участі для засвідчення обставин, що можуть бути підставою для складання від імені залізниці комерційних актів, як осіб, підпис яких є обов`язковим для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил складання актів, позивачем суду не надано.

За таких обставин, зазначений комерційний акт не може бути визнано належним та допустимим доказом на підтвердження заявлених позовних вимог, а отже, підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, позивачем не надано належних доказів в підтвердження наявності підстав для задоволення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр № 3" штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу в сумі 22 350,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 22 350,00 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 у справі №908/876/21- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.08.2021 у справі №908/876/21 - залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.11.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін