ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29.11.2021 Справа №905/1828/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 9 268,62 грн., -
І. Короткий зміст позовної заяви та заперечень:
Маріупольський міжрайонний відділ управління поліції охорони в Донецькій області, м.Маріуполь Донецької області, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №2033/43/48/01-2021 від 20.09.2021 до відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення заборгованості у сумі 9 268,62 грн. на підставі п.2.5 договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі здійснення оплат отриманих ним послуг за договором №2878/Бм/10 від 29.01.2021 про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони за період з січня по червень 2021 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9 268,62 грн.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 530, 610, 611, 612, 614, 615, 623, 625, 629, 638, 639, 640 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 178, 179, 180, 181, 193, 198, 216, 217, 218, 220, 224, 225, 226 Господарського кодексу України.
01.11.2021 від відповідача на адресу Господарського суду Донецької області надійшов відзив б/н від 29.10.2021 на позовну заяву про стягнення грошових коштів, в якому зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; повідомлено, що згідно з наказом Держгеокадастру від 24.11.2020 №504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру» передбачалося ліквідувати як юридичну особу публічного права Головне управління, тому тривав процес його ліквідації, а також процедура примусового списання коштів заборгованості, зокрема по відкритих виконавчих провадженнях. Чисельна кількість фактів примусового списання коштів з Головного управління призвела до перевищення розміру асигнувань на поточний рік, передбаченого кошторисом доходів та видатків; з посиланням на ст.ст.48, 49 Бюджетного кодексу України, відповідачем зазначено, що зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються. До відзиву додано роздруківку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача та докази направлення відзиву позивачу.
15.11.2021 від позивача судом отримано відповідь №2450/43/48/01-2021 від 11.11.2021 на відзив на позовну заяву, за змістом якого останній не погодився з викладеними у відзиві аргументами з наступних підстав: як зазначає позивач відповідачем не наведено жодного мотивованого аргументу, який би доводив його позицію щодо несплати заборгованості за надані послуги охорони та останнім не заперечено щодо наявності самого боргу і його розмірів; щодо твердження відповідача про те, що його передбачалось ліквідувати, як юридичну особу публічного права, то позивачем зауважено, що станом на 10.11.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні дані про перебування підприємства відповідача в процесі припинення; звернуто увагу на представлену позивачем доказову базу; підтримав позовні вимогу у повному обсязі. До відповіді на відзив додано копію першого аркушу відзиву з відміткою позивача про отримання документа 02.11.2021, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо підприємства відповідача станом на 10.11.2021 та докази направлення заяви відповідачу.
Відповідачем заперечення на відповідь на відзив суду не представлено.
ІІ. Процесуальній дії:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1828/21 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 29.09.2021 прийнято позовну заяву №2033/43/48/01-2021 від 20.09.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1828/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; позивачу визначено надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 29.10.2021, одночасно надати докази її направлення учасникам справи; відповідачу визначено надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 19.10.2021, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснено сторонам, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У розумінні приписів ч.2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом ст.165 Господарського процесуального кодексу України копія відзиву та доданих до нього документів надсилається іншим учасникам справи одночасно з надсиланням відзиву до суду. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважаних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Разом з тим, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначає правом суду вирішити спір за наявними матеріалами справи у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
Одночасно, реалізація такого права судом повинна відбуватись з дотриманням завдань та основних засад господарського судочинства відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідачем у даній справі відзив надано з пропуском встановленого судом строку.
Поважності причин пропуску строку встановленого судом для подання відзиву не відстежується.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.119 Господарського процесуального кодексу України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Таким чином, беручи до уваги зміст ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, наявність відповіді на відзив, тобто фактичне реагування позивача та реалізацію ним права у порядку ст.166 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для його відхилення у розглядуваному випадку.
Одночасно, враховуючи дату направлення відзиву позивачу (29.10.2021), суд визнає поважними причини пропуску строку, встановленого судом для подання відповіді на відзив, приймає останню та враховує під час розгляду справи по суті.
Відтак, представлені сторонами заяви по суті справи, з доданими до них документами, судом прийнято і враховано під час розгляду справи по суті.
Так, беручи до уваги положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості учасників справи для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
29.01.2021 між Маріупольським міжрайонним відділом управління поліції охорони в Донецькій області (виконавець) та Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області, в особі начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Тітовой Тетяни Валеріївни, яка діяла на підставі Положення №53 від 20.02.2020 та наказу про призначення №304-то від 02.11.2020 (замовник), укладено договір про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10, відповідно до п.1.1 якого, замовник доручив, а виконавець зобов`язався здійснювати охорону майна замовника на об`єкті та обслуговування сигналізації на цьому об`єкті. За цим договором виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння ним.
Пунктом 1.2 договору визначено, що охорона майна, що знаходиться на об`єкті, здійснюється виконавцем у дні і години, вказані у дислокації (додаток 1 до договору).
Згідно з п.1.4 договору, періодом охорони майна на об`єкті вважається час з моменту прийняття виконавцем сигналізації якою обладнаний об`єкт, під час спостереження ПЦС до зняття її з-під спостереження замовником або його уповноваженими особами у відповідності до Інструкції з правил користування сигналізацією (додаток №2 до договору).
Відповідно до п.2.1 договору, ціна охоронних послуг за ним є договірною і визначається сторонами в дислокації - розрахунку та протоколі узгодження договірної ціни (додатки №1, №5 до договору), які є його невід`ємною частиною. Загальна сума договору складає 18 537,24 грн., в тому числі ПДВ 3 089,54 грн. Предмет надання послуг (код ДК 021:2015 - 79710000-4 охоронні послуги).
Оплата охоронних послуг здійснюється замовником протягом п`яти робочих днів, наступних за тим місяцем, у якому надавались охоронні послуги, шляхом перерахування плати встановленої пунктом 2.1 цього договору на рахунок виконавця (п.2.5 договору).
Відповідно до п.2.7 договору, датою оплати (датою виконання замовником зобов`язань) є дата зарахування грошей на рахунок виконавця.
Згідно з п.2.9 договору до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.
За умови неповернення замовником підписаного акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений в п.2.9 даного договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень, а акт приймання наданих послуг таким, що підписаний сторонами (п.2.10 договору).
Підпунктом 4.2.2 договору встановлено обов`язок замовника своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за цим договором.
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання строком до 31.12.2021 включно. В силу ст.631 Цивільного кодексу України договір розповсюджує свою дію на аналогічні правовідносини, які виникли між сторонами з 01.01.2021.
Сторонами погоджено розрахунок до договору з 01.01.2021 по 31.12.2021, а саме, за опс заявочне (сервісне) обслуговування щомісячно 127,83 грн., всього 1 533,96 грн. на рік; за реагування ГЗ щомісячно 1 006,63 грн., всього 12 079,56 грн. на рік та за спостереження по радіоканалу щомісячно 410,31 грн., всього 4 923,72 на рік. Разом 1 544,77 грн. щомісячно, 18 537,24 грн. на рік, у тому числі ПДВ 3 089,54 грн.
Разом з цим, у протоколі узгодження договірної ціни, додаток №5 до договору, який є підставою для розрахунків між сторонами, досягнуто домовленостей про ціну за здійснення заходів охорони, які становлять: 0,75 грн. за 1 годину спостереження по радіо каналу; 1,84 грн. за 1 годину реагування ГЗ; 590,00 грн. за обслуговування 1 умовної установки сигналізації в рік. Як визначено у п.3 даного додатку, розрахунки між сторонами за здійснення заходів охорони, виходячи з визначених цим протоколом цін, здійснюється з 01.01.2021.
Означений договір з додатками до нього підписано без зауважень та скріплено печатками сторін, з боку замовника, документи підписано начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Тітовою Тетяною Валеріївною.
На виконання договору сторонами складено акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг згідно договору №2878/Бм від 29.01.2021:
- за січень 2021 року: №БМ-0002231 від 31.01.2021 на суму 1 544,77 грн., у тому числі ПДВ 257,46 грн.,
- за лютий 2021 року: №БМ-0002273 від 28.02.2021 на суму 1 544,77 грн., у тому числі ПДВ 257,46 грн.,
- за березень 2021 року: №БМ-0004519 від 31.03.2021 на суму 1 544,77 грн., у тому числі ПДВ 257,46 грн.,
- за квітень 2021 року: №БМ-0006779 від 30.04.2021 на суму 1 544,77 грн., у тому числі ПДВ 257,46 грн.,
- за травень 2021 року: №БМ-0009026 від 31.05.2021 на суму 1 544,77 грн., у тому числі ПДВ 257,46 грн.
Дані акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг підписані та скріплені печатками сторін, з приміткою, що претензій по якості та об`єму виконаних робіт/послуг замовник до виконавця не має.
Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом №32-5-0-53-2084/2-21 від 07.05.2021 звернулось до позивача з проханням не припиняти надання послуг спостереження за системою охоронної сигналізації, повідомило, що заборгованість виникла у зв`язку з тимчасовим арештом коштів (безспірне списання) та гарантувало оплату послуг до 31.06.2021, після повного погашення безспірного списання та розблокування рахунку в Державній казначейській службі.
У матеріалах справи міститься акт прийому-здачі виконаних робіт/послуг за червень 2021 року №БМ-0011247 б/д на суму 1 544,77 грн., у тому числі ПДВ 257,46 грн., який не містить підпису з боку замовника.
Як свідчить позивач, два примірника означеного акта направлено на адресу відповідача для підписання останнім та повернення одного підписаного примірника Маріупольському міжрайонному відділу управління поліції охорони в Донецькій області, однак, з боку відповідача даний лист залишився без відповіді.
У листі Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області №2032/43/48/01-2021 від 20.09.2021, адресованого керівнику Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Тітовій Т.В., йдеться про повторне направлення акта №БМ-0011247 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за червень 2021 року та прохання повернути підписаний примірник на їх адресу. Лист представлено суду з доказами направлення його та акта №БМ-0011247 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за червень 2021 року у двох примірниках на адресу відповідача.
23.06.2021 сторонами підписано акт звірки розрахунків, за даними якого станом на 01.07.2021 має місце борг Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за надані йому Маріупоьським МВ ПО в Донецькій області послуги у загальній сумі 9 268,62 грн. за січень-червень 2021 року.
Акт звірки підписано та скріплено печатками підприємств, з боку відповідача акт підписано в.о. заступника начальника управління Шевченко О.О. та заступником начальника управління-начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Савчук Т.М.
В матеріалах справи відсутні докази повних чи часткових розрахунків відповідача за спірним договором.
Не здійснення розрахунків за надані послуги охорони майна за січень-червень 2021 року за договором про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 стало підставою звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного Кодексу України.
Відповідно до ст.901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ч.1 ст.903 вказаного кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
За приписами ст.180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Частиною 2 даної норми матеріального права встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.
Сторонами у договорі та невід`ємних додатках до нього погоджено умови, порядок, вартість та обсяг надання спірних послуг.
Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, як зазначено вище, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З обставин справи слідує, що позивач стверджує про надання ним відповідачу на виконання договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 протягом січня-червня 2021 року послуг на загальну суму 9 268,62 грн.
Надання позивачем послуг у січні-травні 2021 року та прийняття таких без зауважень, загальною вартістю 7 723,85 грн., підтверджується представленими суду та підписаними з боку відповідача актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг.
У підтвердження надання позивачем послуг у червні 2021 року на суму 1 544,77грн. та прийняття їх відповідачем, суду надано акт прийому-здачі виконаних робіт/послуг №БМ-0011247 б/д.
Найменування послуг та їх вартість відповідають узгодженим сторонами умовам розглядуваних правовідносин.
Заперечень щодо обсягу послуг, наданих позивачем в означеному місяці, відповідачем не висловлено.
Беручи до уваги положення п.2.10 договору, неповернення відповідачем підписаного акта №БМ-0011247 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за червень 2021 року, за умови відсутності обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, розцінюється як таке, що послуги надані у червні 2021 року у повному обсязі та прийняті відповідачем без зауважень.
Факт надання послуг відповідачу у червні 2021 року не спростовано, з матеріалів справи іншого не убачається.
Окрім того враховано, що за свідченнями позивача, які не заперечені відповідачем, ним, у відповідності до п.2.12 договору, з 01.07.2021 припинено надання послуг охорони майна боржнику.
Відтак, підтверджено надання послуг за означеним договором протягом січня-червня 2021 року на загальну суму 9 268,62 грн.
Виходячи з приписів ст.903 Цивільного кодексу України та положень спірного договору, обумовлена платність послуг, що надаються позивачем. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату послуг протягом п`яти перших робочих днів, наступних за тим місяцем, у якому надавались охоронні послуги (п.2.5 договору).
Крім того, судом звернуто увагу, що умови договору не передбачають передумов щодо виконання обов`язку з внесення плати за надані послуги, не пов`язують виконання у цій частині з підписанням актів прийому-передачі послуг (виконаних робіт).
Таким чином, зобов`язання з оплати послуг за договором про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 випливає з самого договору і має здійснюватись у передбачений п.2.5 договору строк, незалежно від підписання актів прийому-здачі виконаних робіт/послуг.
Так, виходячи з умов п.2.5 договору та положення ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги охорони у січні 2021 року до 05.02.2021 включно; у лютому 2021 року до 05.03.2021 включно; у березні 2021 року до 07.04.2021 включно; у квітні 2021 року до 12.05.2021 включно; у травні 2021 року до 07.06.2021 включно; у червні 2021 року до 07.07.2021 включно.
Одночасно, відомості, що містить акт звірки розрахунків станом на 01.07.2021 відображають наявність кредиторської заборгованості відповідача перед позивачем за січень-червень 2021 року у загальній сумі 9 268,62 грн.
Іншого з матеріалів справи не встановлено.
Судом враховано, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо факту надання та/або ненадання відповідних послуг охорони.
Отже, за відсутності доказів на підтвердження протилежного, не має підстав вважати, що послуги позивачем не надавались.
Доказів, що свідчать про сплату заявленої суми заборгованості в повному обсязі чи частково до початку розгляду справи або у період її розгляду суду не представлено, з матеріалів справи протилежного встановленому не убачається.
Щодо посилання відповідача на ст.ст.48, 49 Бюджетного кодексу України суд зазначає наступне.
Договір про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 та додатки до нього, як і акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг, підписано з боку відповідача начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Як вбачається з відомостей, що містить Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, що може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо, на час укладення договору є Тітова Тетяна Валеріївна.
Дані обставини відповідачем не заперечуються.
Наявність обмежень повноважень керівника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Тітової Т.В. на вчинення означеного договору судом не встановлено.
З наведеного суд робить висновок про наявність повноважень у Тітової Т.В., як начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, на підписання від його імені договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021.
Як встановлено ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.
У відповідності до ч.3 вказаної статті, розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.
Відповідачем не доведено відсутність бюджетних асигнувань у 2021 році, передбачених у затвердженому кошторисі доходів і видатків, на оплату послуг з охорони майна Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Суд звертає увагу на приписи ст.1 Бюджетного кодексу України, згідно яких бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.
Тобто, норми бюджетного законодавства не регулюють зобов`язальних правовідносин сторін, які виникли зі спірного договору та ніяким чином не можуть спростовувати права виконавця за даним договором на отримання плати за надані послуги.
Відповідно до ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення; у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності; не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Аналогічні норми містить ст.617 Цивільного кодексу України, згідно якої, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Спірні відносини, які склались між сторонами даної справи на підставі договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 є господарсько-правовими та регулюються положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, в той час як норми Бюджетного кодексу України не впливають на зобов`язання сторін за договором.
Висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах також викладені в постановах Верховного Суду у справі №910/4377/18 від 01.07.2019, №910/4375/18 від 08.07.2019.
Таким чином, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Отже, відсутність бюджетного фінансування коштів не є підставою для звільнення відповідача від зобов`язання зі сплати заборгованості за договором в розмірі 9 268,62 грн.
V. Висновки суду:
Відповідно до приписів ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України та пункту 2.5 договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 право вимоги оплати охоронних послуг, наданих у січні-червні 2021 року, є таким, що настало.
За період з січня-червня 2021 року на виконання умов договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 відповідач мав сплатити 9 268,62 грн.
Виходячи з наявних в матеріалах справи документів відповідач, в порушення ст.ст.525 та 526 Цивільного кодексу України, свої зобов`язання стосовно оплати отриманих послуг з охорони об`єкта не виконав, надані йому послуги відповідно до договору про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 у вказаний період та означеною вартістю не оплатив, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 9 268,62 грн.
Таким чином, враховуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повного задоволення позовних вимог у заявленій позивачем сумі.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та відносяться на відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги Маріупольського міжрайонного відділу управління поліції охорони в Донецькій області, м.Маріуполь Донецької області, до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення заборгованості за договором про централізовану охорону майна на Об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони №2878/Бм/10 від 29.01.2021 у сумі 9 268,62 грн., задовольнити у повному обсязі.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
5.Повний текст рішення складено 29.11.2021.

Суддя О.В. Кротінова