ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Справа № 915/1053/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Кнауб А.А.

та представника позивача Паламарчук В.М.;

від відповідача представник не з?явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1053/21

за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області),

просп. Шевченка, 12, м. Одеса, 65058;

;

до комунального підприємства Братський водоканал,

вул. Вороніна, 30, смт. Братське, Миколаївська область, 55401;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 718933 грн. 45 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі Екоінспекція) пред?явлено позов про стягнення з комунального підприємства (КП) Братський водоканал грошових коштів у загальній сумі 718933 грн. 45 коп., із яких:

- 233207 грн. 23 коп. ? збитки, завдані навколишньому природному середовищу внаслідок здійснення відповідачем господарської діяльності з видобування питних підземних вод на ділянках надр, де розташований водозабір (свердловини №№ 1, 3, 309, 396) без дозволу на спеціальне водокористування у період 01.02.2016-09.02.2017;

- 475574 грн. 22 коп. ? збитки, завдані навколишньому природному середовищу внаслідок здійснення відповідачем господарської діяльності з видобування питних підземних вод на ділянках надр, де розташований водозабір (свердловини №№ 1, 3, 309, 396) без дозволу на спеціальне водокористування у період 10.02.2017-01.02.2019;

- 10152 грн. ? збитки, завдані навколишньому природному середовищу внаслідок несанкціонованого (за відсутності дозвільних документів) розміщення відповідачем відходів IV класу небезпеки на земельній ділянці площею 4800 м2, ?

про що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Миколаївської області Шуцьким О.С. за результатами здійснення, згідно наказу Інспекції від 17.12.2018 № 119, планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, складено відповідний акт від 01.02.2019 № 02-03/26.

За такими вимогами ухвалою від 04.08.2021 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі корона вірусу COVID-19 та введенням Урядом України протиепідемічних заходів, а також призначено підготовче засідання на 15.09.2020.

Ухвалою від 15.09.2021, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження у справі; підготовче засідання відкладено на 20.10.2021.

Ухвалою від 20.10.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2021.

Згаданою вище ухвалою від 04.08.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов п?ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; її отримано відповідачем 17.08.2021, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення в матеріалах справи (а.с. 103).

Отже, відповідач мав право на подання відзиву на позовну заяву у строк до 01.09.2021 включно.

Від відповідача у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надійшов, проте від голови ліквідаційної комісії КП Братський водоканал Рябохи В.С. надійшов лист, зареєстрований у суді 30.08.2021 за вх. № 13011/21, в якому зазначено, що КП Братський водоканал припинив свою діяльність з 02.02.2021 і правонаступники у зазначеної юридичної особи відсутні.

На підтвердження припинення діяльності відповідача до листа додано копію рішення Братської селищної ради Братського району Миколаївської області від 29.01.2021 № 10, яким вирішено, зокрема, припинити діяльність КП Братський водоканал шляхом його ліквідації; створити ліквідаційну комісію та затвердити її склад; ліквідаційній комісії вжити всі необхідні організаційно-правові заходи, передбачені чинним законодавством, щодо ліквідації КП Братський водоканал, у т.ч.: повідомити державного реєстратора про припинення юридичної особи в порядку, передбаченому чинним законодавством України; забезпечити офіційне оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи; забезпечити передачу документів, які підлягають тривалому зберіганню, до відповідної архівної установи в порядку, визначеному законодавством України; повідомити у встановленому чинним законодавством України порядку працівників КП Братський водоканал про ліквідацію підприємства; провести інвентаризацію майна підприємства; провести розрахунки з бюджетом, дебіторами і кредиторами та зобов?язаннями КП Братський водоканал; подати на затвердження сесії Братської селищної ради ліквідаційний баланс.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом із тим, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа КП Братський водоканал (ідентифікаційний код 35616078) на даний час не припинена; натомість, остання перебуває в стані припинення з 03.02.2021.

Суд зауважує, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Обов?язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать, зокрема, дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) та про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог; дані про юридичних осіб-правонаступників (частина третя статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23.11.2020 у справі № 908/592/19.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що в даному випадку підстави для закриття провадження в даній справі у порядку п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України ? відсутні.

Беручи до уваги те, що відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву або інших документів по суті справи, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Від відповідача, належним чином повідомленого про час та місце проведення судового засідання, представник не з?явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області, правонаступником якої у спірних правовідносинах є Екоінспекція, в особі державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Миколаївської області Щуцького О.С. на підставі чинного законодавства, наказу начальника Екоінспекції від 17.12.2018 № 119 Про проведення планових перевірок суб?єктів господарювання у січні 2019 року та відповідного направлення від 26.12.2018 № 596 у період 21.01.2019-01.02.2019 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства КП Братський водоканал.

За результатом проведеного планового заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 01.02.2019 № 02-03/26, із змісту якого випливає, зокрема, що у КП Братський водоканал, в порушення ст.ст. 4, 16, 19, 23 Кодексу України про надра, був відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами з свердловин (св.св. № 1, 2, 309, 396), а також в порушення ст.ст. 125, 126, ч. 1 ст. 167 ЗК України, ч. 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст. 35 Закону України Про охорону земель, ст.ст. 17, 32, 33 Закону України Про відходи не були оформлені дозвільні документи щодо права користування на земельну ділянку, яка фактично використовувалася як полігон твердих побутових відходів (а.с. 19-42).

Внаслідок вчинення указаних вище порушень посадову особу відповідача, головного інженера КП Братський водоканал Коваленка М.П., притягнуто до адміністративної відповідальності, в порядку ст.ст. 52, 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в сумі 850 грн., що підтверджується відповідним протоколом від 30.01.2019 № 000257 про адміністративне правопорушення та постановою Екоінспекції від 31.01.2019 № 24 про накладення адміністративного стягнення (а.с. 61-64). Штраф Коваленком М.П. сплачено у повному обсязі в добровільному порядку, що підтверджується відповідною квитанцією в матеріалах справи (а.с. 65).

На усунення виявлених недоліків та порушень природоохоронного законодавства Екоінспекцією надано припис від 04.02.2019 № 02-03/12, яким зобов?язано відповідача, зокрема: 1) до 20.02.2019 надати офіційну інформацію (довідку) про кількість забраної води з підземних джерел водозабору (свердловини №№ 1, 2, 309, 396) за періоди: 01.02.2016-09.02.2017 (включно); 10.02.2017-01.02.2019 (включно); 2) до 05.04.2019 ліквідувати несанкціоновано (незаконно) розміщені відходи IV класу небезпеки на земельній ділянці біля села Зелений Яр; в разі необхідності та прийняття відповідного рішення оформити дозвільні документи щодо права користування на земельну ділянку, яка фактично використовується під полігон твердих побутових відходів. У приписі зазначено, що на його підставі відповідачу належить у десятиденний термін розробити план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених недоліків; копію наказу та указаного вище плану надати Екоінспекції.

Результати перевірки Екоінспекції та припис від 04.02.2019 відповідачем не оскаржувалися; натомість, КП Братський водоканал надано Екоінспекції лист (звіт) від 21.02.2019 № 26 про хід виконання припису, до якого додано, зокрема, довідку про кількість забраної води з підземних джерел водозабору (свердловини №№ 1, 2, 309, 396); дозвіл на спеціальне водокористування від 16.12.2011 з терміном дії до 16.12.2016; дозвіл на спеціальне водокористування від 10.02.2017 з терміном дії до 10.02.2022. Крім того, відповідачем повідомлено Екоінспекцію про те, що на підприємстві відсортовано та в подальшому не допускатиметься змішування різних видів відходів, а утилізацію їх проводитиме ТОВ УКРРЕСУРСИ_2011; ліквідовано та в подальшому не буде допущено зберігання відходів у несанкціонованих місцях та об?єктах, які не належать КП Братський водоканал.

Екоінспекцією у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінприроди України від 20.07.2009 № 389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783 (далі ? Методика № 389), виконано розрахунок від 05.07.2019 розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) КП Братський водоканал, згідно якого розмір зазначених вище збитків, завданих відповідачем за періоди 01.02.2016-09.02.2017 (включно) та 10.02.2017-01.02.2019 (включно), склав загальну суму 708781 грн. 45 коп.

Судом встановлено, що, згідно п.п. 9.1-9.2 Методики № 389, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою Зсам = 5 Ч W Ч Тар (грн.), де

W об?єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м3;

Тар розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для підземних вод - грн/100 м3).

В даному випадку Тар становив 122,13 грн./100 м3 (в редакції Податкового кодексу України від 01.03.2019).

Фактичний об?єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Поданий позивачем розрахунок розміру збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спецводокористування) КП Братський водоканал у загальний період 01.02.2016-01.02.2019, у сумі 708781 грн. 45 коп., виконаний Екоінспекцією у відповідності до п.п. 9.1-9.2 Методики № 389, суд визнає правильним.

Крім того, Екоінспекцією у відповідності до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 № 149 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 за № 422/13689 (далі ? Методика № 149), виконано розрахунок від 29.07.2019 розміру шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (при наявності інформації про забруднюючі речовини за результатами інструментально-лабораторного контролю) КП Братський водоканал, згідно якого загальна сума завданих відповідачем збитків склала 10152 грн.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 Методики № 149, розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення. Основою розрахунків розміру шкоди від забруднення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка зазнала забруднення.

Розмірною одиницею для розрахунку величини шкоди приймається товща землі в 0,2 м (об?єм ґрунтової маси 2000 куб.м на один гектар земної поверхні).

Витрати для здійснення заходів щодо зниження чи ліквідації забруднення земель збільшуються залежно від глибини просочування забруднюючої речовини у співвідношенні як 10:3 (тобто при збільшенні глибини в 10 разів відносно товщі землі 0,2 м витрати для ліквідації забруднення збільшуються в 3 рази).

Забруднюючі речовини, що спричинили забруднення земельної ділянки, поділені на 4 групи небезпечності, основою для визначення яких є величини гранично допустимих концентрацій (ГДК) та орієнтовно допустимих концентрацій (ОДК) хімічних речовин в ґрунті (додаток 1) (п.п. 4.3-4.5 Методики № 149).

Пунктами 4.6, 4.7 Методики передбачено, що розмір шкоди від забруднення земель визначається за формулою 1: РШ = А х Г ОЗ х П Д х К З х К Н х К ЕГ, де РШ - розмір шкоди від забруднення земель, грн; А - питомі витрати на ліквідацію наслідків забруднення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5; ГОЗ - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала забруднення (засмічення), грн./м 2; ПД - площа забрудненої земельної ділянки, м 2; КЗ - коефіцієнт забруднення земельної ділянки, що характеризує кількість забруднюючої речовини в об?ємі забрудненої землі залежно від глибини просочування; КН - коефіцієнт небезпечності забруднюючої речовини, значення якого визначається за додатком 1; КЕГ - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2. Довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала забруднення, надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Поданий позивачем розрахунок розміру шкоди, зумовленої забрудненням відповідачем земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, у сумі 10152 грн., виконаний Екоінспекцією у відповідності до положень Методики № 149, суд визнає правильним.

Позивачем направлено КП Братський водоканал листи від 24.07.2019 № 07/01-15/1733 та від 29.07.2019 № 02/01-15/1777 про відшкодування збитків, обмовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів та про відшкодування шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства відповідно, в яких викладено вимоги про відшкодування указаних вище збитків та шкоди у сумах 708781 грн. 45 коп. та 10152 грн. відповідно.

Зазначені листи відповідачем отримані 30.07.2019, що підтверджується відбитком печатки КП Братський водоканал та відповідною позначкою уповноваженої особи на корінцях листів.

Разом із тим, за твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, зазначені листи КП Братський водоканал залишено без реагування та виконання, а збитки в указаних вище сумах не відшкодовано і досі.

Відповідно до преамбули Водного Кодексу України (далі ВК України), усі води (водні об?єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту. Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об?єктами.

Завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об?єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування. Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України Про охорону навколишнього природного середовища (далі Закон) та іншими актами законодавства (ст. 2 ВК України).

Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ (ч. 1 ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 42 ВК України, водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними, зокрема, первинні водокористувачі це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Забір та використання води із каналів, водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів здійснюються на підставі дозволу на спеціальне водокористування та договору про водопостачання (поставку води), укладеного з підприємствами та організаціями, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони. Перелік підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, КП Братський водоканал є первинним водокористувачем у розумінні ст. 42 ВК України.

Статтею 48 ВК України визначено, що спеціальне водокористування це забір води з водних об?єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об?єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Водокористувачі зобов?язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу; спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування, який видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (п. 9 ч. 1 статті 44, ч.ч. 1-2 ст. 49 ВК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра, останні надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно ст. 21 Кодексу України про надра ? надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов?язок отримання господарюючими суб?єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Статтею 65 Кодексу України про надра передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у тому числі у самовільному користуванні надрами.

Згідно ст. 67 Кодексу України про надра підприємства, установи, організації та громадяни зобов?язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства встановлена ст. 110 Водного кодексу України і передбачає дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Крім того, пунктом б частини 1 статті 96 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов?язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за засмічення земель промисловими, побутовими та іншими відходами (ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України).

Статтею 1 Закону України Про відходи визначено, що відходи це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Підприємство зобов?язане не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об?єктах (п. з ч. 1 ст. 17 Закону України Про відходи).

Підприємства зобов?язані відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров?ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України (п. л ст. 17 Закону України Про відходи).

З метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров?я людини забороняється:

а) провадити будь-яку господарську діяльність, пов?язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону;

б) використовувати результати наукових досліджень, впроваджувати в практику винаходи, застосовувати нову техніку, імпортне устаткування, технології та системи, якщо вони не передбачають запобігання чи мінімізацію обсягів утворення відходів на всіх стадіях технологічного процесу, їх утилізацію та безпечне видалення;

в) визначати місця розміщення підприємств, установок, полігонів, комплексів, сховищ та інших об?єктів поводження з відходами, проектувати та будувати регіональні і міжрегіональні комплекси оброблення, знешкодження, утилізації та видалення відходів, якщо вони не відповідають екологічним та санітарно-гігієнічним вимогам;

г) приймати рішення про розміщення і розвиток міст та інших населених пунктів без визначення технічних та інших заходів щодо створення умов для утилізації чи видалення побутових відходів;

д) вводити в дію нові і реконструйовані підприємства та інші об?єкти, не забезпечені устаткуванням і технологіями для безпечного поводження з відходами, та в разі відсутності даних, необхідних для оцінки їх впливу на навколишнє природне середовище та здоров?я людини, згідно з установленим порядком;

е) передавати чи продавати небезпечні відходи громадянам, підприємствам, установам та організаціям, якщо вони не забезпечують утилізації чи видалення цих відходів екологічно безпечним способом;

є) залучати дітей і підлітків до організованого збирання відходів (як вторинної сировини), небезпечних для здоров?я;

ж) порушувати строки переробки відходів, ввезених в Україну відповідно до встановлених квотами умов;

з) порушувати встановлені квоти на ввезення в Україну відходів як вторинної сировини;

и) ввезення в Україну, за винятком транзитного перевезення, будь-яких відходів з метою їх зберігання чи видалення;

і) з 1 січня 2018 року захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів.

Зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об?єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об?єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об?єктів.

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов?язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.

Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об?єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Забороняється змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об?єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров?я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням норм і правил, передбачених законодавством України (ст.ст. 32-33 Закону України Про відходи).

Власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов?язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов?язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур?янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу (ст. 35 Закону України Про охорону земель).

На підприємства, установи, організації, а також громадян, діяльність яких пов?язана з накопиченням відходів, покладено обов?язок забезпечувати своєчасне вивезення відходів на спеціальні об?єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення (ч. 2 ст. 46 Закону України Про охорону земель).

У розумінні Методики № 149, забруднення земель ? накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.

Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. Нормативи гранично допустимих концентрацій небезпечних речовин у ґрунтах, а також перелік цих речовин затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забруднені небезпечними речовинами земельні ділянки використовуються з дотриманням встановлених обмежень, вимог щодо запобігання їх небезпечному впливу на здоров?я людини та довкілля. Рівень забруднення ґрунтів враховується при наданні земельних ділянок у користування, вилученні з господарського обігу та зміні характеру і режиму використання (ст.ст. 125, 126, 167 ЗК України).

У відповідності до п. є ч. 2 ст. 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Згідно ч. 4 ст. 68 цього ж Закону, підприємства, установи, організації та громадяни зобов?язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону природного середовища в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Пунктом є ст. 41 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища серед економічних заходів забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачено відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Викладене кореспондується з приписами ст. 111 ВК України, згідно яких підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов?язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов?язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

У відповідності до ст. 11, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки; підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб?єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім?я та по батькові і засвідчується печаткою. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім?я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім?я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб?єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб?єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб?єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб?єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід?ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб?єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб?єкта господарювання-юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п?яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Припис обов?язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб?єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб?єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. Розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) обов?язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки.

В даному випадку Екоінспекцією зафіксовано, що відповідач здійснював самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), чим порушено приписи ст.ст. 46, 48 Водного кодексу України, ст.ст. 19, 21 Кодексу України про надра; крім того, відповідачем допущене несанкціоноване засмічення земельної ділянки небезпечними відходами IV рівня небезпеки, чим порушено вимоги ст.ст. 125, 126, 167 ЗК України, ст. 35 Закону України Про охорону земель, ст.ст. 17, 32, 33 Закону України Про відходи.

Законодавством про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органам на місцях (ст.ст. 16, 22, 35 Закону).

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; надання обов?язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб?єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням; пред?явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступу позивачем та відповідачем у судах (ст. 20-2 Закону).

Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція), згідно п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

У відповідності до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 за № 350/34633 (далі ? Положення), Екоінспекція є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Пунктом 2 розділу II Положення встановлено, що Екоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у тому числі про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема щодо: наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин; права державної власності на води; ведення водокористувачами обліку забору та використання вод, здійснення контролю за якістю і кількістю скинутих у водні об?єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об?єктів у контрольних створах, а також подання відповідним органам звітів; здійснення водокористувачами заходів із запобігання забрудненню водних об?єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з їх території; здійснення заходів, пов?язаних із запобіганням шкідливій дії води і ліквідацією її наслідків; дотримання регламентів скидання промислових забруднених стічних чи шахтних, кар?єрних, рудникових вод з накопичувачів, норм і правил експлуатації технологічних водойм (ставки-охолоджувачі теплових і атомних станцій, рибоводні ставки, ставки-відстійники та інші).

Згідно з розділом II Положення, Екоінспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов?язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування) (п. 3); пред?являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (п. 9); вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах (п. 10).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 № 802 Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції утворено як юридичну особу публічного права, зокрема, Екоінспекцію, та ліквідовано як юридичну особу публічного права, зокрема, Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області.

На виконання зазначеної постанови Державною екологічною інспекцією України 22.12.2020 прийнято наказ № 502 Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), яким визначено Екоінспекції забезпечити здійснення покладення на неї функцій і повноважень на відповідній території відповідно до Положення, Державній екологічній інспекції в Миколаївській області припинити здійснення функцій і повноважень; датою початку здійснення відповідних повноважень і виконання відповідних функцій Екоінспекцією є 23.12.2020.

Таким чином, з 23.12.2020 саме Екоінспекція є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах .

З урахуванням викладеного, а також того, що судом визнано правильними подані позивачем розрахунки розміру збитків, обумовлених самовільним використанням КП Братський водоканал водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спецводокористування) у загальний період 01.02.2016-01.02.2019, у сумі 708781 грн. 45 коп., а також розміру шкоди, зумовленої забрудненням відповідачем земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, у сумі 10152 грн., ? позовні вимоги Екоінспекції підлягають задоволенню в повному обсязі, а указані вище суми збитків мають бути стягнутими з відповідача.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Ураховуючи викладене, витрати Екоінспекції на оплату позовної заяви судовим збором у загальній сумі 10784 грн., згідно з платіжними дорученнями від 18.11.2020 № 570 на суму 10631 грн. 72 коп. та від 14.06.2021 № 282 на суму 154 грн., належить покласти на відповідача.

У судовому засіданні 23.11.2021, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства Братський водоканал, вул. Вороніна, 30, смт. Братське, Миколаївська область, 55401, ідентифікаційний код 35616078, на користь держави Україна до Державного бюджету України на розрахунковий рахунок № UA0014452 фонду охорони навколишнього природного середовища Братської селищної ТГ, , банк ? Казначейство України (ЕАП), одержувач ? Миколаїв.ГУК/тг смт Братське/24062100, грошові кошти в сумі 718933 грн. 45 коп. ? суму шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

3. Стягнути з комунального підприємства Братський водоканал, вул. Вороніна, 30, смт. Братське, Миколаївська область, 55401, ідентифікаційний код 35616078, на користь Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), просп. Шевченка, 12, м. Одеса, 65058, ідентифікаційний код 43879780, на розрахунковий рахунок № UA0115709, банк ДСУ м. Київ, , судовий збір в сумі 10784 грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.11.2021.

Суддя Т.М. Давченко