ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 справа № 914/2129/21

За позовом Приватного підприємства Лемар Агро, м.Стрий, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Жовківський племптахорепродуктор, с.Мервичі, Жовківський район, Львівська область

про: стягнення 2471713,90грн за договором №65/18 від 01.10.2018

Суддя У.І. Ділай

Секретар В.Д.Андрусик

За участі представників:

Від позивача: Ю.О.Гулін - адвокат

Від відповідача: А.В.Кавчук - адвокат

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021, справу №914/2129/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 19.07.2021 позов залишено без руху.

26.07.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 28.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.09.2021.

Ухвалою від 16.09.2021 продовжено строк розгляду підготовчого провадження та судове засідання відкладено на 05.10.2021.

У судовому засіданні від 05.10.2021 оголошено перерву до 21.10.2021.

Ухвалою від 02.11.2021 підготовче засідання призначено на 09.11.2021.

Ухвалою від 09.11.2021 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2021.

12.11.2021 від представника позивача до суду надійшов лист про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 18.11.2021 підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи в частині стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні 18.11.2021 представник відповідача надав письмові пояснення щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу. А також подав заяву про відшкодування відповідачу понесених судових витрат.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між сторонами укладено договір поставки №65/18 від 01.10.2018, відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язався передати у власність (поставити) відповідача, а відповідач прийняти й оплатити товар.

Згідно із пунктом 3.1 договору, загальна сума договору складається із загальної вартості товару, поставленого за відповідними видатковими накладними протягом строку дії договору.

У п.3.3 договору сторони погодили, що оплата за кожну партію товару здійснюється протягом 3 банківських днів з моменту одержання в повному обсязі відповідної партії товару.

Як зазначено в позові, за усною домовленістю між сторонами договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2457970,32 грн. В підтвердження зазначеного до позову долучено копії видаткових накладних: № 187 від 08.02.2021 на суму 453208,80 грн; № 240 від 19.02.2021 на суму 173800,68 грн; № 312 від 02.03.2021 на суму 168000,00 грн; № 373 від 15.03.2021 на суму 453208,80 грн; № 483 від 05.04.2021 на суму 163999,20 грн; № 521 від 08.04.2021 на суму 371251,80 грн; № 563 від 16.04.2021 на суму 362502,00 грн; № 580 від 21.04.2021 на суму 237999,12 грн; № 938 від 16.06.2021 на суму 73999,92 грн (оригінали оглянуто судом).

Як зазначено в позовній заяві поставка товару виконана належним чином, накладні були підписані без зауважень. Однак, в порушення умов договору за отриманий товар відповідач розрахувався частково, в результаті утворилась заборгованість в розмірі 2298090,54грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору повністю не оплатив позивачу вартості поставленого товару. Відтак, ПП Лемар Агро подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 2298090,54грн основного боргу. Крім того, в порядку ст. 625ЦК України позивач нарахував 43472,71грн інфляційних втрат та 19687,34грн 3% річних, а також відповідно до п. 6.4 договору позивач нарахував 95463,31грн пені.

Після подання позову та відкриття провадження Господарським судом Львівської області відповідач оплатив суму основного боргу в розмірі 2298090,54грн.

Відповідач просив закрити провадження в частині сплаченого основного боргу. Разом з тим відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що позивач не долучив до позовної заяви належних та допустимих доказів, а саме, рахунків, відповідно до яких погоджено «...кількість, найменування та ціну товару» конкретної партії товару, згідно із п.п.1.1.-1.3, 2.1. договору.

Також відповідач зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження того факту, що ним здійснено поставку відповідної партії товару в повному обсязі, як це передбачено п. 3.3. договору, а також не долучено до позовної заяви рахунків, які відповідно до п. 3.2. договору є підставою для розрахунків.

Відповідач звернув увагу, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що протягом 3-х банківських днів повідомив ТзОВ Жовківський племптахорепродуктор в письмовій формі про зміну банківських реквізитів, як того вимагає п.6.3 договору. На думку відповідача, оскільки позивач не виконав такого обов`язку, з урахуванням п. 6.3 Договору ТзОВ Жовківський племптахорепродуктор звільняється від відповідальності за виконання умов, викладених договором.

Крім того, відповідач повідомив, що не відмовлявся від оплати за поставлений товару, за умови зустрічного виконання позивачем умов договору в частині доведення поставки партії товару в повному обсязі та надання усіх необхідних документів. Відповідач висловив свою готовність до мирного врегулювання даного спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір поставки №65/18 від 01.10.2018, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

За договором поставки, відповідно до вимог п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач свої зобов`язання щодо передачі товару за спірним договором виконав повністю, що підтверджується копіями видаткових накладних, долучених до матеріалів справи (оригінали оглянуто судом).

У п.3.3 договору сторони погодили, що оплата за кожну партію товару здійснюється протягом 3 банківських днів з моменту одержання в повному обсязі відповідної партії товару.

Відповідач про дійсність отриманого товару та проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в накладних не зазначено.

Підписання відповідачем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині.

Оскільки після подання позову основний борг в сумі 2298090,54грн сплачений, відтак провадження в цій частині підлягає закриттю.

Покликання відповідач про відсутність належних та допустимих доказів, а саме, рахунків, відповідно до яких погоджено «...кількість, найменування та ціну товару» конкретної партії товару, згідно із п.п.1.1.-1.3, 2.1. договору та про відсутність рахунків, які відповідно до п. 3.2. договору є підставою для розрахунків суд відхиляє з огляду на таке.

Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної, що засвідчує факт прийняття товару покупцем від постачальника (п.2.2 договору).

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що рахунок або рахунок - фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь - яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Ненадання рахунка - фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунка - фактури не звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку сплатити грошові кошти за Договором (близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи № 918/537/18, від 29.08.2019 зі справи № 905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи № 915/400/18, від 29.04.2020 зі справи № 915/641/19, від 11.11.2021 зі справи № 922/449/21).

Разом з тим, у видаткових накладних, які підписані та скріплені печатками сторін зазначено номенклатуру товару, його кількість та вартість. В накладних є посилання на номер та дату договору, згідно із яким здійснюється поставка. Зауважень відповідача спірні видаткові накладні не містять.

Заперечення відповідача про відсутність підтвердження факту поставки відповідної партії товару в повному обсязі, як це передбачено п. 3.3. договору суд відхиляє, оскільки у п. 1.4 договору визначено, що під партією товару слід розуміти визначену кількість товарів, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товарно-супровідним документом. В цій справі поставка здійснена на підставі 9 видаткових накладних, які по суті кожну окремо слід розглядати як партію товару.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 43472,71грн інфляційних втрат.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача пені та 3% річних суд враховує положення п. 3.3 договору в частині обчислення періоду проведених нарахувань. Як встановлено судом при проведенні розрахунку позивачем допущено помилки в періоді оплати (3 банківські дні) за поставлений товар за накладними: №240 від 19.02.2021 (нарахування слід проводити з 25.02.2021, а позивач розпочав з 24.02.2021), №521 від 08.04.2021 (нарахування слід проводити з 14.04.2021, а позивач розпочав з 13.04.2021) та №563 від 16.04.2021 (нарахування слід проводити з 22.04.2021, а позивач розпочав з 20.04.2021).

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних, відповідно до положень п. 3.3 договору та вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 19582,95грн 3% річних. В задоволенні решти вимог в цій частині відмовити.

Щодо вимоги про стягнення 95463,31грн пені за період з 05.09.2019 до 24.04.2020 суд зазначає таке.

Згідно із п. 6.4. договору у разі порушення покупцем умов п.3.3 цього договору, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Перевіривши поданий розрахунок, підстави та правильність нарахування суми, відповідно до положень п. 6.4 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», судом встановлено, що позивачем допущені помилки у періоді нарахуванні пені. За розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 94940,00грн пені. В задоволенні решти вимог в цій частині відмовити.

Щодо питання судових витрат господарський суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 30.11.2021 на 12 год 30 хв.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Жовківський племптахорепродуктор (80370, Львівська область, Жовківський район, с.Мервичі, вул.Робітнича, 1, ідентифікаційний код 00852714) на користь Приватного підприємства Лемар Агро (82400, Львівська область, м.Стрий, вул.Залізняка, 9/1, ідентифікаційний код 36418926) 43472,71грн інфляційних втрат, 94940,00грн пені та 19582,95грн 3% річних.

3.У частині стягнення 2298090,54 грн основного боргу провадження закрити.

4.У стягненні 523,31грн пені та 104,39грн 3% річних відмовити.

5.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

6.Судове засідання по вирішенню питання про судові витрати призначити на 30.11.2021 о 12 год 30 хв.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 29.11.2021.

Суддя Ділай У.І.