УХВАЛА

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/10038/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченко О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10038/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" (Україна, 61017, Харківська обл., м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 115; ідентифікаційний код: 32032253)

до Комунального підприємства "Київпастранс" (Україна, 04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, буд. 2; ідентифікаційний код: 31725604) в особі Філії Комунального підприємства "Київпастранс" "Автобусний парк № 5" (Україна, 04128, м. Київ, вул. Туполева, буд. 21; ідентифікаційний код 03114336)

про стягнення 45 367,77 грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Київпастранс" в особі Філії Комунального підприємства "Київпастранс" " Автобусний парк № 5" (далі - відповідач) про стягнення 45 367,77 грн, з яких 40 226,40 грн заборгованості, 2 182,14 грн пені, 2 469,90 грн. інфляційних втрат та 489,33 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" (Україна, 04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, буд. 2; ідентифікаційний код: 31725604) в особі Філії Комунального підприємства "Київпастранс" "Автобусний парк №5" (Україна, 04128, м. Київ, вул. Туполева, буд. 21; ідентифікаційний код 03114336) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" (Україна, 61017, Харківська обл., м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 115; ідентифікаційний код 32032253) 40 226 (сорок тисяч двісті двадцять шість) грн. 40 коп. заборгованості, 2 182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. 14 коп. пені, 2 469 (дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять) грн. 90 коп. інфляційних втрат, 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 33 коп. 3 % річних, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" звернулося до суду з заявою, у якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №910/10038/21 про стягнення з КП "Київпастранс" в особі філії КП «Київпастранс» «Автобусний парк №5» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Техноткань» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Оскільки суд не встановив необхідності у виклику в засідання представників сторін для вирішення заявленого клопотання, постановлення додаткового рішення здійснюється без виклику (повідомлення) учасників справи.

Розглянувши подану заяву та надані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Обгрунтовуючи свою заяву заявник посилається на п. 5.6. договору про надання правової допомоги №07-06/2021/3 від 07.06.2021 р., відповідно до якого, у разі повного або часткового задоволення судом позовних вимог, Клієнт сплачує адвокату гонорар успіху у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. Гонорар успіху сплачується у строк не пізніше 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку адвокатом або винесення судом рішення. На підтвердження оплати позивачем гонорару успіху в розмірі 5 000,00 грн, представником останнього долучено до матеріалів справи квитанцію до прибуткового касового ордеру № 28 від 29.10.2021 р.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Суд зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З мотивувальної та резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 вбачається, що питання про заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. у справі № 910/10038/21 вже було вирішено.

Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог представника позивача про стягнення з відповідача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (гонорар успіху), встановленого позивачем та адвокатом в п. 5.6. договору про надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10038/21 відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Мандриченко