ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про результати розгляду заяви

конкурсного кредитора про грошові

вимоги до боржника у справі про банкрутство

22.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7260/21

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЕМ", м. Дніпро

про визнання грошових вимог

Суддя Мартинюк С.В.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко В.Ю.

Представники:

Від ініціюючого кредитора: не з`явився;

Від боржника: Тютюнник В.А. ордер серія АЕ №1064698 від 08.04.2021, адвокат;

Розпорядник майна ТОВ "Терем": Шевченко В.Є.

Від ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, м.Херсон: не з`явився:

Від АТ КБ "ПриватБанк": Труфанова О.С., дов. №4532-К-Н-О від 30.10.2020, адвокат;

Від ТОВ "ФК "ФІНІЛОН": Целік В.В., ордер серія АЕ №1081827 від 19.07.2021, адвокат;

Від ПрАТ "ФОРТУНА": Таламанчук О.С., дов. від 30.09.2020, адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем" на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2021 відкрито провадження у справі №904/7260/21 за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЕМ". Розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем" призначено арбітражного керуючого Шевченко Віталія Євгеновича.

28.08.2021 на офіційному сайті Вищого господарського суду опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем" №67105.

30.09.2021 до суду від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі 2 617 429, 77 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.10.2021 заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Терем про визнання грошових вимог у розмірі 2617429,77 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн. по справі про банкрутство №904/7260/21 прийнято до розгляду в попередньому судовому засіданні на 19.10.2021.

18.10.2021 до господарського суду від розпорядника майна надійшло повідомлення про результати розгляду грошових вимог, які розпорядник майна визнає частково.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, встановлено наступне.

Між Акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк (далі - Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Терем (далі - Боржник) укладено Кредитний договір № 2Т045Г від 11.06.2014.

Відповідно до п.п. А.І., А.2, 1.1., 2.1.2 Кредитного договору Кредитор за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати Боржнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 616078,00грн. на поповнення обігових коштів, в обмін на зобов`язання Боржника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни.

Згідно з п.п. 1.2., А.3. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 16.06.2016р.) термін повернення кредиту - згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до Кредитного договору) - був визначений 15.06.2017.

Відповідно до п. п. А.6., А.7., А.8., 4.1., 4.2., 4.3. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін від 16.06.2016р.) за користування кредитом ТОВ Терем зобов`язалося сплачувати проценти у розмірі 12,00 % річних, а у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання - у розмірі 24% річних (ст.625 ЦК України), датою сплати процентів є 25 число кожного поточного місяця, починаючи з 15.06.2017р.

Порядок розрахунків затверджений п. 4 Кредитного договору.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 Договору, Позичальник сплачує проценти за користування кредитом, зазначені у п. А.6 Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору та ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 Договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом, зазначені у п. А.7 Договору.

Відповідно до умов п. 1. Договору про внесення змін від 25.06.2016 р. до Кредитного договору від 11.06.2014 р., за згодою Сторін з 01.08.2016 за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за фіксованою процентною ставкою відповідно до умов пункту А.6, пункту А.7 Договору.

Нормою п. 1.2. Договору про внесення змін від 25.06.2016 до Кредитного договору від 11.06.2014р., Боржник сплачує Кредитору винагороду за користування кредитом за період з дати списання коштів з позичкового рахунку до 01.08.2016. Розмір винагороди розраховується згідно з формулою, наведеною у п. 4.7 договору

Згідно з п. 5.7. Кредитного договору терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені та штрафів за Кредитним договором встановлені сторонами тривалістю 15 років.

Відповідно до п.п. А.6., А.7. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 12,00 % річних.

Загальний розмір заборгованості за кредитом складає 559159,53 грн., який є обґрунтованим та підлягає визнанню.

Кредитором розраховано заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 392657,98 грн. та пеня в розмірі 1249702,08грн., які також є обґрунтованими та підлягають визнанню.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором кредитором розраховано та заявлено до визнання заборгованість з винагороди у розмірі 415910,18 грн.

Щодо заявленої кредитором винагороди в розмірі 415910,18грн., нарахованої відповідно до п. 4.7 кредитного договору, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п 4.7. Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі, згідно формули.

Відповідно до пункту 3.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 (які діяли на момент укладення Кредитного договору та підписання додаткових угод до нього), банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3. Правил).

Так, винагорода ж банку за надані послуги має компенсаційний характер і її призначення полягає у тому, щоб покрити витрати банку, понесені ним у зв`язку з наданням кредиту. Це є безперечно дохід банку від проведення своєї банківської діяльності і поняття винагороди банку відсутнє у договірному законодавстві, внаслідок чого правова природа такої винагороди залежить від індивідуальної правової регламентації кожного банку.

Винагорода за користування кредитом за формулою, яка міститься в кредитному договорі та залежить від коефіцієнта зміни курсу гривні до долара США, не відповідає вимогам змінюваної процентної ставки. Крім того, зазначена в договорі формула має значну кількість змінних величин, з яких не можливо визначити точну суму або відсоток, які мають бути в подальшому сплачені та фактичну кінцеву сукупну вартість кредиту. Формула нарахування винагороди, також, не визначає максимальний розмір збільшення процентної ставки, що не відповідає ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ч. 8 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях. Тобто оплатне надання послуги щодо надання кредитних ресурсів не належить до предмету кредитного договору.

Відповідно до п. А.12 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом в розмірі, що визначається відповідною формулою, тобто свідчить про те, що кредитним договором не визначено, за які саме послуги банку встановлена спірна винагорода. Натомість, кредитними договорами визначено, що саме за користування кредитом позичальник сплачує річні відсотки по фіксованій ставці.

Таким чином, умовами кредитних договорів фактично визначено додаткову плату, що створило ситуацію подвійної оплати за користування кредитом.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що основними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Цей принцип є своєрідною межею здійснення учасниками цивільних правовідносин своїх прав і виконання обов`язків, яка відділяє дозволену поведінку від недозволеної, справедливі, добросовісні і розумні дії від вчинків, які не відповідають цим критеріям.

Даний принцип віднайшов своє відображення у положеннях Цивільного кодексу України, які врегульовують правовідносини сторін, пов`язані з укладенням правочину.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, принцип свободи договору не є безумовним, межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності, а погоджені сторонами умови договору повинні відповідати не лише вимогам цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а й засадам справедливості, добросовісності, розумності як складової елемента загального конституційного принципу верховенства права.

У цьому контексті варто зазначити, що принцип справедливості, добросовісності і розумності обмежує дію принципу свободи договору. Учасники цивільних правовідносин можуть, зокрема укладати договори і на свій розсуд визначати їх умови, але з урахуванням прав і інтересів контрагентів.

У своєму рішенні Конституційний Суд України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі №1-26/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини 2 статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

У постанові від 10.10.2012 у справі №6-110цс12 Верховний Суд України виклав свою правову позицію про те, що свобода договору, передбачена статтями 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Положення кредитного договору, які встановлюють обов`язок боржника сплачувати винагороду за користування кредитом, суперечать положенням ч. 1 ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства та є несправедливими умовами договору.

В той же час судом враховано, що сума винагороди за користування кредитом значна та договором не визначено, за які саме послуги банку встановлена винагорода, оскільки кредитним договором передбачено, що саме за користування кредитом боржник вже сплачує річні відсотки.

Отже, нарахування/виплата такої винагороди не може бути передбачена ні за що інше, як надання якихось послуг банком, і винагорода не може нараховуватися за належне виконання своїх обов`язків клієнтом (за користування кредитом), оскільки вона не може стосуватися чи враховувати проценти, які є самостійною платою за користування кредитними коштами.

Аналогічний висновок міститься у постанові від 10.10.2019 у справі №904/8902/17 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, який не спростований у Постанові об`єднаної палати Верховного суду у справі №910/12787/17 від 16.10.2020.

За таких обставин, грошові вимоги в частині суми заборгованості за винагородою в розмірі 415910,18 не підлягають визнанню.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Зазначені вимоги є конкурсними, оскільки виникли до дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошові вимоги залишаються повністю неоплаченими з боку Боржника.

З огляду на обґрунтованість вимог АТ "КБ"ПриватБанк", які подано до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з грошовими вимогами до боржника.

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЕМ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, узвіз Крутогірний, будинок 28; ідентифікаційний номер юридичної особи 32063350) визнати частково, а саме:

- 4 540, 00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів,

- 951817,51грн. - заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом - 4 черга задоволення вимог кредиторів

- 1249702,08 грн. - пеня - 6 черга

Решту кредиторських вимог -відхилити.

Ухвала набирає законної сили 22.11.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Мартинюк