ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2021 р. Справа№ 910/3357/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Кравчука Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021

у справі №910/3357/21 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Цибенко Олега Михайловича

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

про стягнення 346 985, 40 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець Цибенко Олег Михайлович (далі - ФОП Цибенко О.М., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі - КП «Київтранспарксервіс», відповідач) про стягнення 346 985,40 грн, з яких 309 072,00 грн безпідставно набутих грошових коштів, 24 602,13 грн інфляційних збитків та 13 311,27 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-09/01 від 06.09.2019 (далі - договір), позивачем було сплачено відповідачеві грошові кошти у сумі 309 072,00 грн, в той час, коли додатковою угодою №1 від 06.09.2019 дію договору в частині оплати коштів за експлуатацію майданчику було зупинено на час дії ухвали Печерського райсуду м. Києва від 10.06.2019 у справі №757/29995/19-к, у зв`язку з чим, на думку позивача, такі кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/3357/21 позов задоволено частково, стягнуто з КП «Київтранспарксервіс» на користь ФОП Цибенка О.М. кошти в сумі 309 072,00 грн та судовий збір у сумі 4 636,08 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що правова підстава (договір в частині оплати та експлуатації майданчика для паркування) була змінена шляхом укладення додаткової угоди №1 до договору та зупинення дії договору в частині оплати, а відтак, наявні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України та стягнення з відповідача 309 072,00 грн; доводи відповідача про розірвання договору є недоведеними, з огляду на ненадання ним листа №053/05-956 від 10.03.2020, адресованого позивачеві про розірвання спірного договору та звільнення майданчика для паркування; вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими з огляду на те, що саме дії позивача призвели до безпідставного перерахування спірних грошових коштів, водночас жодних вимог та претензій про їх повернення відповідачеві не направлялось.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, КП «Київтранспарксервіс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, приписів ст. 1212 ЦК України, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт наголошував на тому, що за змістом додаткової угоди № 1 від 06.09.2019 до договору сторони погодили призупинити дію останнього саме в частині оплати за експлуатацію майданчика для паркування, що підтверджується оплатою одноразового платежу, яку здійснив позивач вже після підписання вказаної угоди; на момент сплати одноразового платежу між сторонами діяли зобов`язальні правовідносини на підставі договору, який був чинним та недійсним не визнавався; обмежившись лише самими твердженнями про безпідставність отриманих коштів, позивач жодного доказу в спростування обставин правомірності отримання відповідачем вказаних коштів та, зокрема, відсутності договірних відносин не наводить; спірні кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави та їх не може бути витребувано згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.06.2021 справу №910/3357/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Дикунської С.Я., суддів Шаптали Є.Ю., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/3357/21, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на те, що набуття чи збереження майна буде безпідставним не лише за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 904/6332/19; суд дійшов правильного висновку про те, що правова підстава (договір в частині оплати та експлуатації майданчика для паркування) була змінена шляхом укладення додаткової угоди №1 до договору та зупинення дії останнього в частині оплати; спірні грошові кошти отримані відповідачем 12.09.2019, тобто, після того, як сторони погодили призупинити дію договору в частині оплати, а тому такі кошти вважаються отриманими відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212 ЦК України та є такими, що підлягають поверненню.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції розгляд справи відкладався.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/645/21 від 28.10.2021 у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 19.10.2021 про звільнення судді Дикунської С.Я., яка є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3357/21.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2021 апеляційну скаргу у справі №910/3357/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу КП «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/3357/21 прийнято до провадження вищевказаним складом суду, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.11.2021.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

24.11.2021у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 06.09.2019 між КП «Київтранспарксервіс» (у тексті договору - сторона-1) та ФОП Цибенком О.М. (у тексті договору - сторона-2) було укладено договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування №ДНП-2019-09/01, відповідно до умов якого сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Бальзака, 28-а, (вздовж лінії швидкісного трамвая) в межах III територіальної зони паркування м. Києва (надалі - майданчик для маркування), що включає 120 (сто двадцять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 13 (тринадцять) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів (п. 1.1. договору).

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. договору майданчик для паркування вважається переданими в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію. Акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами не пізніше ніж через 5-календарних днів від моменту підписання договору. У випадку не підписання сторонами акту приймання передачі майданчика в експлуатацію даний договір вважається розірваним на 6-й день.

У п. 4.1. договору сторони погодили, що загальна ціна договору про передачу паркувального майданчику в експлуатацію визначається за формулою:

Цдог = Векспл + Праз, де

Цдог - ціна договору в гривнях,

Векспл - вартість експлуатації паркувального майданчика за весь період, що підлягає оплаті на умовах договору в гривнях;

Праз - одноразовий платіж за право укладання договору в гривнях.

Векспл = Вмм*К*Т, де

Вмм - вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, визначена за результатами аукціону;

К - кількість машиномісць паркувального майданчика, експлуатація яких підлягає оплаті;

Т - період, що підлягає оплаті на умовах договору в календарних днях;

Не підлягає оплаті експлуатація спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Праз = Векспл *С%, де

С% - відсоткова ставка, що становить 10%.

Загальна ціна договору становить 3 399 792,00 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 566 632,00 грн, з яких Векспл - 3 090 720,00 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 515 120,00 та Праз - 309 072,00 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 51 512,00 грн (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 4.4. договору одноразовий платіж за право укладання договору (Праз) підлягає оплаті стороною-2 на користь сторони-1 впродовж 3-х банківських днів з дня підписання договору та не повертається у випадку не підписання сторонами Акту приймання-передачі майданчика або розірвання договору.

Згідно з п. 4.5. договору оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання-передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахування кількості календарних днів в місці, за який проводиться оплата не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, за який здійснюється розрахунок.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування (п.7.1. та п. 7.2. договору).

06.09.2019 між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП Цибенком О.М. підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, яким сторони підтвердили передачу стороною-1 та прийняття стороною-2 в експлуатацію паркувального майданчику на 133 машиномісця за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Бальзака, 28-а (вздовж лінії швидкісного трамвая) в межах III територіальної зони паркування м. Києва.

Водночас, 06.09.2019 між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП Цибенком О.М. було укладено додаткову угоду №1 до договору, за умовами якої сторони погодили у зв`язку з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.06.2019 про арешт земельної ділянки з кадастровим номером 800000000:62:701:0028, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, призупинити дію договору в частині оплати та експлуатації майданчика для паркування за адресою: вул. Бальзака, 28-а, (вздовж лінії швидкісного трамвая) з дати підписання даної додаткової угоди до моменту зняття арешту з земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2019 на виконання умов договору позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у сумі 309 072,00 грн, що підтверджується фіскальними чеками №0.0..1 від 12.09.2019 та №0.0.146204415.2 від 12.09.2019.

Листом №053/05-4167 від 24.11.2020 відповідач повідомив позивача про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 800000000:62:701:0028 відповідає розташуванню майданчика для паркування за адресою: м . Київ, вул. Бальзака Оноре, 28.

Листом №607 від 29.12.2020 КП «Київтранспарксервіс» повідомило ФОП Цибенка О.М. про те, що при укладенні договору підприємство було обізнане про існування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 10.06.2019 у справі №757/29995/19-к, якою накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :62:701:0028, площею 1,5012 га, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, у зв`язку з чим між сторонами було укладено додаткову угоду про зупинення дії договору в частині оплати та експлуатації майданчика.

Так, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.06.2019 у справі №757/29995/19-к задоволено клопотання Прокурора третього відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Кожина Юрія Юрійовича про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2019 року за №0000373 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України; накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :62:701:0028, площею 1,5012 га, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, яка на праві власності зареєстрована за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради (), а також розташовані на ній об`єкти нерухомості, а саме: будинок охорони «А», площею 150,6 кв.м; підсобне приміщення «Б», площею 74,4 кв.м.; будинок охорони «В», площею 25,5 кв.м, які на праві власності зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСКА-1» (), шляхом заборони розпорядження та користування.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, переданий за договором для експлуатації, утримання та облаштування паркувальний майданчик розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:62:701:0028, за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де.

Посилаючись на те, що додатковою угодою №1 від 06.09.2019 було призупинено дію договору в частині оплати з дати її підписання до моменту зняття вказаного арешту з земельної ділянки, позивач вважає, що перераховані ним відповідачеві 12.09.2019 грошові кошти у сумі 309 072,00 грн підлягають поверненню на підставі приписів ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги відповідача вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами у даній справі, судом апеляційної інстанції встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою містить ознаки договору про надання послуг, оскільки передбачає вчинення КП «Київтранспарксервіс» як виконавцем певних дій за плату (надання права на експлуатацію, утримання та облаштування місць паркування транспортних засобів), а також договору оренди (найму), зважаючи на те, що передбачає надання певного майна за плату особою, яка уповноважена ним розпоряджатися, у володіння та користування (або тільки у користування) іншій особі без переходу до такої особи права власності, має тимчасовий характер та по закінченні строку користування майно підлягає поверненню.

Відповідні висновки щодо правової природи аналогічних за змістом договорів викладені у постановах Верховного Суду від 04.06.2018 №910/20720/16, від 11.06.2018 у справі № 910/8413/17, від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19, від 21.07.2020 № 910/10470/19.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як було зазначено вище, 12.09.2019 на виконання умов договору позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у загальній сумі 309 072,00 грн, що підтверджується фіскальними чеками №0.0..1 від 12.09.2019 на суму 299 999,00 грн та №0.0.146204415.2 від 12.09.2019 на суму 9 073,00 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказані грошові кошти у відповідності до умов договору (п.п. 4.1, 4.3, 4.4) є одноразовим платежем за право укладання договору (Праз), що вбачається з призначення платежу у вказаних фіскальних чеках: «Разовий платіж. Протокол електронного аукціону №UA-PS-2019-06-26-000013-2», а також із загальної суми такого одноразового платежу, визначеної у п. 4.3. договору.

Разом з тим, додатковою угодою №1 від 06.09.2019 до договору сторони погодили призупинити дію договору в частині оплати та експлуатації майданчика для паркування за адресою: вул. Бальзака, 28-а, (вздовж лінії швидкісного трамвая) з дати підписання даної додаткової угоди до моменту зняття арешту з земельної ділянки.

На переконання колегії суддів, виходячи з контексту даної додаткової угоди, зокрема, підстав для її укладення (арешт земельної ділянки, на якій знаходиться паркувальний майданчик та неможливість його експлуатації у період існування такого арешту) сторони погодили призупинення дії договору саме в частині експлуатації та оплати вартості експлуатації паркувального майданчика (Векспл) у відповідності до п. 4.5. договору.

Колегія суддів зазначає, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Разом з тим, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, а отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі вказаної норми лише за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

За таких обставин, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи, що станом на час сплати позивачем вищевказаної суми одноразового платежу між сторонами діяли зобов`язальні правовідносини на підставі договору, який був чинним та недійсним не визнавався, а також дія якого додатковою угодою №1 від 06.09.2019 до договору не зупинялась в частині сплати одноразового платежу за право укладання договору, який мало бути сплачено впродовж 3-х банківських днів з дня підписання договору та який за умовами п. 4.4 договору не підлягає поверненню навіть у випадку непідписання сторонами Акту приймання-передачі майданчика або розірвання договору, тобто жодним чином не залежить від можливості експлуатації паркувального майданчику, суд апеляційної інстанції вважає, що така сума грошових коштів сплачена позивачем та набута відповідачем за наявності правової підстави, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а відтак, не підлягає поверненню у відповідності до приписів ст. 1212 ЦК України.

При цьому, доводи відповідача про розірвання договору з посиланням на адресований позивачеві лист №053/05-956 від 10.03.2020 про розірвання договору та звільнення майданчику для паркування, правомірно були відхилені судом першої інстанції з підстав їх недоведеності, оскільки відповідачем не було надано суду вказаного листа та доказів його направлення позивачеві.

За встановлених обставин справи, з огляду на викладені приписи законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 309 072,00 грн як безпідставно набутих грошових коштів, у зв`язку з чим вказана вимога, а також похідні від неї вимоги про стягнення нарахованих на зазначену суму 24 602,13 грн інфляційних втрат та 13 311,27 грн 3% річних не підлягають задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що позивачем в порушення наведених приписів не було доведено належними та допустимими доказами факту набуття чи збереження відповідачем без достатніх правових підстав спірних грошових коштів згідно зі ст.1212 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ФОП Цибенка О.М. до КП «Київтранспарксервіс» про стягнення 346 985,40 грн.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема приписів ст.1212 ЦК України, та невідповідність викладених у рішенні висновків суду встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу КП «Київтранспарксервіс» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/3357/21 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача та ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/3357/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/3357/21 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Цибенка Олега Михайловича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення 346 985, 40 грн відмовити повністю.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Цибенка Олега Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 35210739) 7 807 (сім тисяч вісімсот сім) грн 17 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи №910/3357/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.11.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Кравчук

М.Г. Чорногуз