ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
29.11.2021 Справа № 905/2218/21
про видачу судового наказу,-
Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа» звернулось до господарського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «ГРАМ» 64 380,59 гривень, з яких: 60 017,59 гривень основна заборгованість, 3 108,68 гривень інфляційні втрати, 1 254,32 гривень 3% річних.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.
Частиною 1, 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Згідно з статтею 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Положеннями статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Судом встановлено, в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «ГРАМ» грошових зобов`язань за договором на поставку теплової енергії №232 від 01.09.2014.
Відповідно до п. 1.1. Договору «Теплопостачальна організація» бере на себе зобов`язання постачати «Споживачеві» теплову енергію в потрібних йому обсягах, а «Споживач» зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору Сторони керуються Законом України «Про теплопостачання», «Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж», «Правилами користування тепловою енергією», іншими нормативними документами, цим договором та чинним законодавством.
Відповідно до п. 2.1. Договору теплова енергія постачається «Споживачу» в обсягах згідно з додатком №1 до того договору (крім споживачів які мають прилади обліку) на такі потреби: - опалення - в період опалювального сезону.
Відповідно до п.5.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться:
- Споживачам, що мають прилади обліку - за приладами обліку.
Не житлове приміщення «Боржника» знаходиться за адресою: вулиця Банківська (Юних Комунарів), будинок №54 у м. Слов`янську, що має прилад обліку теплової енергії.
Пункт 6.1. Договору передбачає, то розрахунки за теплову енергію, шо споживається, проводяться згідно пред`явлених рахунків (2 екз.), відповідно до встановлених тарифів, надісланих рекомендованим листом або врученим під особистий підпис представниками «Споживача» з обов`язковим поверненням другого екземпляра рахунка (акта виконаних робіт) з підписом та печаткою підприємства/ФОП в строк 5-10 днів після його отримання.
Обласним комунальним підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «ГРАМ» теплову енергію за період з 01.11.202019 по 09.04.2021 на загальну суму 84 418,83 гривень, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі та рахунками на оплату з підписом та печаткою підприємства.
За доданого до заяви розрахунку заборгованості вбачається, що боржником проводились оплати, проте відповідних доказів (платіжні доручення, банківські виписки тощо) до заяви не додано.
Враховуючи відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків за отриману теплову енергію, суд позбавлений можливості достеменно встановити розмір заборгованості боржника перед заявником за період з 01.11.2019 по 09.04.2021 за договором №232 від 01.09.2014, а також перевірити правильність виконаного заявником розрахунку інфляційних втрат та 3% річних.
При цьому, за підсумком суду зазначених заявником платежів, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційна фірма «ГРАМ» проведено оплат на суму 24 116,31 гривень, в той час як за підсумком самого заявника на суму 24 401,24 гривень.
Статтею 152 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави для відмови у видачі судового наказу.
Так, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу (пп.1 п.1 ст.152 ГПК України).
Так, заявником не додано до заяви вищевказані докази, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.
У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.3 статті 152 ГПК України).
При цьому, в даному випадку положення даної статті не можуть бути застосовані, оскільки всі складові частини заявлених вимог підлягають розгляду в порядку наказного провадження.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.п.1, 8 ч.1 ст.152 ГПК України.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153, 153 ГПК України).
Керуючись ст.148, п. 4 ч. 3 ст.150, п.п. 1, 8 ч.1 ст.152, ст.ст.153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАМ» 64 380,59 гривень, з яких: 60 017,59 гривень основна заборгованість, 3 108,68 гривень інфляційні втрати, 1 254,32 гривень 3% річних.
Ухвала набрала чинності з моменту її підписання 29.11.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суд доводить до відома учасників справи, що враховуючи зміни до прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, які були внесенні Законом №540-ІX від 30.03.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею, зокрема, 256 продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.М. Фурсова