ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2323/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/2323/21

за позовом Приватного підприємства "АРТАЛ" (68400, Одеська обл., Арцизький р-н, місто Арциз, вул. Привокзальна, будинок 14; )

до відповідача: Виробничо-комерційної фірми "КВАРЦ" (приватна форма власності) (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, село Малодолинське, вулиця Паромна, 11-А; )

про стягнення 2 852 571,13 грн;

представники сторін:

від позивача Іорданов В.П.;

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "АРТАЛ" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми "КВАРЦ" (приватна форма власності), в якому просить суд стягнути з відповідача 2 852 571,13 грн, з яких: 2 512 331,50 грн основного боргу, 187 035,50 грн пені, 38 323,20 грн 3% річних, 114 880,93 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу №17 від 14.02.2021р. (далі Договір).

Вказує, що на виконання вимог Договору у період з 14.02.2021 поставив відповідачу товар загальною вартістю 6 818 928,24 грн, який відповідач прийняв без будь-яких претензій, проте, не здійснив оплату за вказаний товар в розмірі, строки та в порядку, що встановлені Договором.

Як вказав позивач, загальна сума основного боргу відповідача станом на 02.08.2021 становить 2 512 331,50 грн.

Враховуючи факт невиконання відповідачем грошових зобов`язань у порядку та у строки, передбачені Договором, позивач нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою від 09.08.2021 прийнято позовну заяву (вх.№2410/21 від 03.08.2021р.) до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2323/21, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.08.2021, запропоновано відповідачу реалізувати процесуальне право на подання відзиву.

Протокольною ухвалою від 30.08.2021 відкладено підготовче судове засідання на 15.09.2021.

Протокольною ухвалою від 15.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.10.2021.

На стадії розгляду справи по суті судове засідання було відкладено на 10.11.2021.

10.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14.02.2021 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №17, згідно з п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступний товар: гранітно-щебенева продукція (далі товар).

Згідно з п. 10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021 р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. п. 1.2., 1.3. Договору обсяги закупівлі товару визначаються відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього Договору. Відповідно до кожної заявки покупця сторонами оформлюється Специфікація, яка є невід`ємною частиною цього договору. В Специфікації зазначаються кількість та ціна поставки. Загальна сума Договору складається із суми вартості товару по всіх Специфікаціях, підписаних в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1. Договору сторони узгодили, що ціна за одну тонну зазначена у Специфікації до даного договору. Загальна вартість товару за цим Договором складається із вартості кожної партії.

Так, сторонами складено та підписано наступні специфікації:

1) Специфікацію на щебінь гранітний фракції 0-40, у кількості 2000,00 тонн, загальною вартістю 900 000,00 грн на умовах самовивозу, та на щебінь гранітний фракції 0-40, у кількості 2000,00 тонн, загальною вартістю 1 100 000,00 грн на умовах доставки ПП «АРТАЛ»;

2) Специфікацію на щебенево-піщану суміш фракції 0-40, у кількості 6000,00 тонн, загальною вартістю 2 700 000,00 грн та щебенево-піщану суміш фракції 0-70, у кількості 6000,00 тонн, загальною вартістю 2 700 000,00 грн на умовах самовивозу; на щебенево-піщану суміш фракції 0-40, у кількості 6000,00 тонн, загальною вартістю 3 300 000,00 грн та щебенево-піщану суміш фракції 0-70, у кількості 6000,00 тонн, загальною вартістю 3 300 000,00 грн на умовах доставки ПП «АРТАЛ».

Згідно з видатковою накладною №67 від 22.02.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 990 109,02 грн.

Згідно з видатковою накладною №ПБ17 від 26.02.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 928 819,22 грн.

Згідно з видатковою накладною №ПБ14 від 15.03.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 900 000,00 грн.

Згідно з п. 4.8. Договору продавець зобов`язаний надати покупцю такі документи: рахунок, податкову накладну, накладну на передачу товару (видаткову), сертифікат якості на кожну партію товару. На вимогу покупця йому надається продавцем товарно-транспортна накладна.

Як пояснив позивач, на виконання вимог п. 4.8. Договору склав та передав, а відповідач прийняв обумовлений сторонами пакет документів на кожну партію поставки товару, про що не заперечував відповідач, а саме:

1) до поставки, оформленої видатковою накладною від 22.02.2021 №67:

- саму видаткову накладну №67 від 22.02.2021;

- податкову накладну від 22.02.2021 №38, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 09.03.2021;

- рахунок на оплату товару від 22.02.2021 №60;

- копії сертифіката відповідності за №UA.033.0192-20, термін дії з 20.07.2020 до 19.07.2022;

2) до поставки, оформленої видатковою накладною від 26.02.2021 №ПБ17:

- саму видаткову накладну №ПБ17 від 26.02.2021;

- податкову накладну від 26.02.2021 №43, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 09.03.2021;

- рахунок на оплату товару від 26.02.2021 №69;

- копії сертифіката відповідності за №UA.033.0192-20, термін дії з 20.07.2020 до 19.07.2022;

3) до поставки, оформленої видатковою накладною від 15.03.2021 №ПБ14:

- саму видаткову накладну №ПБ14 від 15.03.2021;

- податкову накладну від 15.03.2021 №22, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 29.03.2021;

- рахунок на оплату товару від 15.03.2021 №100;

- копії сертифіката відповідності за №UA-033.0192-20, термін дії з 20.07.2020 до 19.07.2022.

У матеріалах справи відсутні будь-які заперечення відповідача щодо прийняття товару по кількості та якості, а також по строкам поставки.

Факт передачі товару позивачем на користь відповідача підтверджується вищезазначеними видатковими накладними, які за приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Суд констатує той факт, що видаткова накладна є первинним документом бухгалтерського обліку, який засвідчує факт поставки товару продавцем та прийняття його покупцем.

Відповідно до положень ст. 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положеннями ст. 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, з огляду на ст. 44.1 Податкового кодексу України та ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" саме первинний документ, який містить особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та відомості про господарську операцію і може підтвердити її реальне (фактичне) здійснення, - є належним та допустимим доказом здійснення господарської операції.

Таким чином, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і яка згідно названого Закону (ст. 1, ч. ч. 2-3 ст. 9) і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, фіксує факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пункт 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п. 4.2. Договору сторони домовились, що покупець зобов`язується розрахуватись з продавцем за отриманий товар протягом або через 5 календарних днів з моменту отримання товару від постачальника.

Згідно з п/п 6.1.1. п. 6.1. Договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар та наданий товарний кредит.

Позивач зазначив, що вживав заходи з досудового вирішення спору шляхом скерування відповідачу претензії-вимоги про оплату поставленого товару та наданих послуг від 22.06.2021р. вих. №2021-06-22/01, в результаті чого відповідач зменшив суму боргу на 400 000,00 грн.

Щодо суми основного боргу.

Суму основного боргу ВКФ «КВАРЦ» перед ПП «АРТАЛ» визначено з урахуванням наступних обставин.

Згідно Акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021р. по 05.05.2021р., Акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021р. по 13.05.2021р., Акта звіряння взаємних розрахунків за 2020р., підписаних ПП «АРТАЛ» та ВКФ «КВАРЦ», станом на 01.01.2021р. у відповідача перед позивачем існувала заборгованість по оплаті поставлених товарів та наданих послуг за 2020р. на загальну суму 2 343 403,26 грн.

Як пояснив позивач, вказані грошові зобов`язання виникли з інших правових підстав, ніж ті, що є предметом розгляду у цій позовній заяві, тобто інших договорів, а саме: договору купівлі-продажу від 14.02.2020р. №25; договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 14.02.2020р. №26.

Як вбачається з фільтрованої виписки за період з 01.01.2021р. по 02.08.2021р. за поточним рахунком ПП «АРТАЛ» по платежам ВКФ «КВАРЦ» (), відповідач за період з 01.01.2021р. по 22.02.2021р. - дату першої поставки Товару за Договором згідно видаткової накладної від 22.02.2021р. №67 на суму 2 990 109,02 грн переказав на рахунок позивача сумарно 4 900 000,00 грн, з яких:

- 2 343 403,26 грн позивач зарахував у рахунок виконання зобов`язань ВКФ «КВАРЦ», які виникли до 01.01.2021р;

- залишок - 2 556 596,74 грн (4 900 000,00 - 2 343 403,26 = 2 556 596,74) - у рахунок часткової оплати Товару, поставленого згідно видаткової накладної від 22.02.2021р. №67 на суму 2 990 109,02 грн.

Враховуючи, що загальна сума до оплати за переданий згідно видаткової накладної від 12.02.2021р. №67 товар становить 2 990 109,02 грн., а за ВКФ «КВАРЦ» рахувалася переплата лише на суму 2 556 596,74 грн., у відповідача виникли грошові зобов`язання перед позивачем з оплати Товару у сумі 433 512,28 грн.

Крім того, позивач на виконання зобов`язань, передбачених Договором, додатково передав, а відповідач без будь-яких претензій щодо кількості, якості та строків поставки прийняв товар на загальну суму 3 828 819,22 грн, що з урахуванням боргу згідно видаткової накладної від 22.02.2021р. №67 у сумі 433 512,28 грн., становить - 4 262 331,50 грн.

Водночас, як зазначив позивач, у період з 22.02.2021 по 02.08.2021 відповідач переказав на поточний рахунок позивача грошові кошти на загальну суму 1 750 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума основного боргу ВКФ «КВАРЦ» перед ПП «АРТАЛ» за отриманий товар за Договором від 14.02.2021р. №17 становить 2 512 331,50 грн, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо пені, 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Частини 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості поставленого товару) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором (п. 7.1. Договору).

Згідно з п. 7.2. Договору у випадку порушення термінів сплати, обумовлених у цьому договорі та/або Специфікації до договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати. Сторони домовились, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру пені, суд вважає його правильними та обґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 187 035,50 грн пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних збитків та 3% річних, суд вважає їх правильними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 38 323,20 грн 3% річних та 114 880,93 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Серед іншого суд звертає увагу, що в розділі ХІ «Інші умови» Договору, а саме в п. 11.5. позивач та відповідач домовилися про форму укладення цього договору, а саме: кожен аркуш, на якому викладено цей договір містить підпис кожної сторони (уповноваженого представника сторони, що підписав Договір) та печатку сторони, якщо стороною є юридична особа. В підтвердження цього на кожному аркуші, на якому викладено умови договору, міститься застереження наступного змісту. Сторони підтверджують, що таке застереження застосовано сторонами добровільно з метою уникнення можливих замін окремих аркушів, на яких викладено Договір. Сторони домовилися, що умови Договору будуть вважатись чинними та мати доказову силу виключно у випадку, коли ці умови викладені на аркуші, що має вказане вище застереження.

Слід звернути увагу, що в доданій до позову належним чином засвідченій копії Договору відсутні будь-які застереження на кожному його аркуші й відповідно Договір підписано з проставленням печаток юридичних осіб позивача та відповідача лише на останньому аркуші. Проте, п. 11.5. Договору та інші пункти договору не містять змісту такого застереження. З аналізу вищевказаних обставин суд доходить до висновку, що сторони не дійшли згоди стосовно конкретного змісту застереження, яке має відображатися на кожному аркуші Договору разом з підписами та печатками сторін. Вказане дає підстави вважати, що сторонами досягнуто згоди про укладення Договору саме в тій формі, яку надано позивачем до матеріалів справи.

Щодо судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України)

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За визначенням ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

04.03.2019 між позивачем та адвокатом Іордановим В.П. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №02/01.2019 (далі Договір про надання правничої допомоги), згідно з п. 1.1 .якого адвокат у порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується здійснити захист, представництво та/або надати інші види правової допомоги за замовленнями клієнта на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Згідно з п. п. 2.1., 2.2. Договору про надання правничої допомоги адвокат надає професійну правничу допомогу за замовленням клієнта, які є обов`язковими для адвоката, якщо інше не випливає з вимог чинного законодавства. Замовлення надаються в усній або у письмовій формах.

Відповідно до п. 3.2. Договору про надання правничої допомоги якщо інше не зазначено у замовленні, за підсумками виконання кожного замовлення або його частини, або календарного місяця, в якому надано професійну правничу допомогу (на вибір адвоката), адвокат складає та скеровує клієнтові протягом 10 календарних днів від дня виконання замовлення (його частини або місяця, наступного за звітним), по 2 екземпляри:

- Звіту про надану професійну правничу допомогу, в якому наводиться інформація стосовно кожного замовлення або окремої правової допомоги, а саме дата надання, її вид та зміст, обсяг затраченого кваліфікованого часу та вартість наданої правової допомоги за погодинною ставкою адвоката, а також загальна вартість наданої правничої допомоги;

- Акта наданої професійної правничої допомоги, що містить інформацію про період надання, її вартість та підтверджує приймання-передачу клієнтом наданої допомоги у повному обсязі.

На підставі п. 4.1. Договору про надання правничої допомоги якщо інше не зазначено у замовленні, ціна професійної правничої допомоги за цим Договором визначається із розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання замовленої клієнтом професійної правничої допомоги і зафіксованого у Звіті про надану професійну правничу допомогу, та тарифної ставки за одну годину надання адвокатом професійної правничої допомоги.

Якщо інше не зазначено у замовленні, оплата за професійну правничу допомогу здійснюється на підставі рахунку, виставленого адвокатом одночасно із наданням Звіту про надану професійну правничу допомогу та Акта наданої професійної правничої допомоги. Клієнт зобов`язаний оплатити зазначену у рахунку суму протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку (п. 4.3. Договору про надання правничої допомоги).

В матеріалах справи наявне Замовлення-розрахунок №02.2021/02/01 від 07.06.2021 до Договору про надання правничої допомоги, за яким адвокат зобов`язується вчинити правовий аналіз документів, здійснити розрахунок суми грошової вимоги до боржника, скласти претензію-вимогу про оплату поставлених товарів та наданих послуг у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань з оплати прийнятих товарів та спожитих послуг Виробничою комерційною фірмою «КВАРЦ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСМО ТРЕЙДІНГ ГРАНД».

Згідно з п. п. 2.5., 2.7. вказаного Замовлення-розрахунку загальна сума оплати за професійну правничу допомогу за цим Замовленням-розрахунком складає 9500,00 грн. Сума, зазначена у п. 2.5. цього Замовлення-розрахунку, підлягає оплаті клієнтом на поточний рахунок адвоката протягом 3 банківських днів з дня затвердження сторонами Звіту про надану професійну правничу допомогу та складання сторонами Акта наданої професійної правничої допомоги.

Згідно зі звітом про надану професійну правничу допомогу від 29.06.2021 адвокатом було надано позивачу наступні послуги:

- 17.06.2021 дослідження та правовий аналіз документів, складених ПП «АРТАЛ» за взаємовідносинами з ВКФ «КВАРЦ»… (вартість 2500,00 грн);

- 22.06.2021 складання претензії-вимоги про оплату поставленого товару ВКФ «КВАРЦ» (вартість 3500,00 грн);

- 23.06.2021 дослідження та правовий аналіз наданих документів, складених ПП «АРТАЛ» за взаємовідносинами з ТОВ «КОСМО ТРЕЙДІНГ ГРАНД»… (вартість 1500,00 грн);

- 24.06.2021 складання претензії-вимоги про оплату поставленого товару ТОВ «КОСМО ТРЕЙДІНГ ГРАНД» (вартість 2000,00 грн).

Згідно з Актом наданої професійної правничої допомоги №02/2021-02 від 29.06.2021 адвокат надав позивачу правничу допомогу на загальну суму 9500,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявне Замовлення-розрахунок №02.2021/04 від 23.07.2021 до Договору про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язується надавати клієнтові професійну правничу допомогу вчинити правовий аналіз документів, здійснити обґрунтований розрахунок суми грошової вимоги до боржника з урахуванням пені, 3% річних, відшкодування інфляційних втрат, скласти та подати позовну заяву про стягнення коштів у рахунок переданого ПП «АРТАЛ» та прийнятого ВКФ «КВАРЦ» товару, здійснити представництво інтересів ПП «АРТАЛ» у Господарському суді Одеської області під час розгляду зазначеної позовної заяви, у тому числі, зі складанням усіх необхідних документів.

Згідно з п. п. 2.6., 2.8 Замовлення-розрахунку №02.2021/04 від 23.07.2021 загальна сума оплати за цим замовленням складає 23500,00 грн. Вказана сума підлягає оплаті клієнтом на поточний рахунок адвоката протягом 5 банківських днів з дня винесення Господарським судом Одеської області ухвали про відкриття провадження.

За умовами п. 2.9. Замовлення-розрахунку №02.2021/04 від 23.07.2021 остаточний Звіт про надану професійну правничу допомогу та Акт наданої професійної правничої допомоги за цим замовленням буде надано після отримання адвокатом та/або клієнтом рішення Господарського суду Одеської області, яким розглянуто позов по суті, або ухвали Господарського суду Одеської області про залишення позову без розгляду, або про закриття провадження у справі.

Дослідивши надані позивачем Договір про надання правової допомоги, Замовлення-розрахунок №02.2021/02/01 від 07.06.2021, Звіт про надану професійну правничу допомогу від 29.06.2021, Акт наданої професійної правничої допомоги №02/2021-02 від 29.06.2021 та Замовлення-розрахунок №02.2021/04 від 23.07.2021 до Договору про надання професійної правничої допомоги, суд вбачає, що адвокатом Іордановим В.П. професійна правнича допомога надавалась позивачу у два етапи:

1) на етапі досудового врегулювання спору (що підтверджується Замовленням-розрахунком №02.2021/02/01 від 07.06.2021, Звітом про надану професійну правничу допомогу від 29.06.2021 та Актом наданої професійної правничої допомоги №02/2021-02 від 29.06.2021);

2) на етапі розгляду справи Господарським судом Одеської області (як вбачається із Замовлення-розрахунку №02.2021/04 від 23.07.2021 до Договору про надання професійної правничої допомоги).

Слід зазначити, що згідно вимог чинного господарського процесуального законодавства досудове врегулювання спору у цій справі не є обов`язковим, а роботи з досудового вирішення спору не пов`язані з розглядом справи в суді, тобто не є витратами в судовій справі, отже не підлягають відшкодуванню поряд з іншими судовими витратами.

Щодо правничої допомоги, наданої адвокатом при розгляді справи Господарським судом Одеської області, суд зазначає таке.

У Постанові від 31.03.2021р. по справі №916/3848/19 Верховний Суд, серед іншого, звертав увагу, що задоволення заяв позивача про стягнення коштів за надання правової допомоги без дослідження умов договору про надання правової допомоги та доказів, наданих стороною на підтвердження виконання таких умов, є передчасним.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Так, у матеріалах справи відсутні докази надання правової допомоги адвокатом згідно Замовлення-розрахунку №02.2021/04 від 23.07.2021, якими за умовами цього Замовлення та Договору про надання правової допомоги мають бути: Звіт про надану професійну правничу допомогу та Акт наданої професійної правничої допомоги.

У позовній заяві позивач, надаючи попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, вказав, що повний пакет документів на підтвердження судових витрат буде надано до суду у порядку, встановленому ч. 8 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої докази розміру понесених судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, станом на дату ухвалення рішення суд не вирішував питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 42 788,57 грн суд покладає на відповідача.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "АРТАЛ" (68400, Одеська обл., Арцизький р-н, місто Арциз, вул. Привокзальна, будинок 14; ) до Виробничо-комерційної фірми "КВАРЦ" (приватна форма власності) (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, село Малодолинське, вулиця Паромна, 11-А; ) про стягнення 2 852 571,13 грн задовольнити.

2. Стягнути з Виробничо-комерційної фірми "КВАРЦ" (приватна форма власності) (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, село Малодолинське, вулиця Паромна, 11-А; ) на користь Приватного підприємства "АРТАЛ" (68400, Одеська обл., Арцизький р-н, місто Арциз, вул. Привокзальна, будинок 14; ) 2 512 331,50 грн основного боргу, 187 035,50 грн пені, 38 323,20 грн 3% річних, 114 880,93 грн інфляційних втрат, 42 788,57 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені 10 листопада 2021 р. Повний текст рішення складено та підписано 22 листопада 2021 р.

Суддя Р.В. Волков