ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Черкаси справа №925/742/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представників: від позивача - Степаненко О.А., адвокат, від відповідача - Джумурат В.М., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс»

про стягнення штрафних санкцій, збитків та моральної шкоди,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» про стягнення заборгованості за договором поставки №110516 від 11.05.2016 у розмірі 4 095 092,52 грн, з яких: 80112,00 грн пеня, 2 750 200,00 грн штраф, 10 000 000,00 грн моральної шкоди та 1 264 780,52 грн збитків, а також просить відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 63770,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом 2017-2019 років на адресу позивача надходили численні рекламації від замовників ліфтового обладнання та обслуговуючих організацій щодо виявлених дефектів у роботі товару гальмівних плат та станцій управління, які вироблені відповідачем, які мають систематичний характер. Відповідач, у свою чергу, належним чином не виконує гарантійні зобов`язання за договором поставки №110516 від 11.05.2016 щодо заміни товару з недоліками, що призводить до порушення строків поставки позивачем ліфтового обладнання замовниками, внаслідок чого позивач несе збитки у вигляді штрафних санкцій перед замовниками, що принижує його ділову репутацію та становить недобросовісну конкуренцію, що і є підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача штрафних санкцій та збитків за договором поставки, а також відшкодування моральної шкоди. За доводами позивача понесені ним збитки спричиненні поставкою відповідачем неякісного та дефектного товару гальмівних плат та станцій управління, яка має системний характер, а також порушенням відповідачем строків заміни неякісного товару, що призвело до неналежної роботи ліфтового обладнання, виробником якого є позивач.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.06.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду докази сплати судового збору у сумі 147 656,39 грн до Державного бюджету України або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

18.06.2021 року позивач направив до суду клопотання про прийняття уточненого позову, а також уточнену позовну заяву за №28/10/21 від 17.06.2021, у якій позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» на користь позивача заборгованість за договором поставки №110516 від 11.05.2016 у розмірі 4 095 092,52 грн, з яких: 80112,00 грн - пеня, 2 750 200,00 грн - штрафу та 1 264 780,52 грн - збитків, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» на свою користь моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн та відшкодувати судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 63770,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.06.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

09.07.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. У відзиві відповідач зазначив, що 11.05.2016 між сторонами дійсно було укладено договір поставки №110516, за умовами якого він зобов`язався поставити позивачу комплектуючі до ліфтового обладнання, а останній зобов`язався його прийняти та оплатити. Умови договору поставки виконані відповідачем у повному обсязі. Документального підтвердження понесення позивачем збитків перед замовниками суду не надано, наявні у матеріалах справи листи, звернення та вимоги, які адресовані позивачу, жодним чином не підтверджують причино-наслідкового зв`язку між цими документами та поставленим обладнанням, а також не містять жодних відомостей про порушення відповідачем гарантійних зобов`язань. Перелік обладнання, яке поставлялось позивачу за договором поставки детально описано у додатку №1 до договору, проте з аналізу деяких звернень наданих позивачем можна зробити висновок, що деякі недоліки у роботі ліфтів виникли у зв`язку з поломками обладнання, яке відповідач і не поставляв позивачу. Крім того, у матеріалах справи наявні акти прийому невідповідного товару за період з 2017 року по 2020 рік, з яких вбачається, що надані на діагностику відповідачу товари мали різні поломки від проблем з їх монтажем до дійсних гарантійних випадків, що свідчить про якість товару у момент передачі його позивачу. До позовної заяви не надано розрахунку пені, стягнення якої і не передбачено умовами договору. Крім того, у своїй претензії позивач зазначив, що проблеми з обладнанням виникли лише на двох адресах у м. Києві, проте він робить висновок про можливість настання аналогічних дефектів на більше ніж 300 об`єктах, однак з лютого 2019 року по липень 2021 року жодних претензій від позивача на адресу відповідача не надходило.

Відзив прийнятий судом до розгляду.

10.08.2021 від відповідача до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій зазначив, що позивач обґрунтовує свої вимоги актами прийому невідповідного товару виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» за період з 2017 року по 2020 рік. При цьому розрахунок пені (яка за умовою пункту 8.1 договору є штрафом) позивач здійснює з 01.01.2019 по 01.01.2020, отже, оскільки позовна заява надійшла до суду 07.06.2021, то за доводами відповідача є підстави для застосування строку позовної давності. Частиною 1 статті 681 Цивільного кодексу України визначено, що до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність у один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності) від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності), а тому на усі позовні вимоги позивача поширюється строк позовної давності.

Протокольною ухвалою від 10.08.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою від 10.08.2021 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 14 год 30 хв 06 жовтня 2021 року.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» (покупець) було укладено договір поставки №110516 (далі договір). За умовами цього договору постачальник зобов`язався передати у власність (поставити) покупцю комплектуючі до ліфтового обладнання (далі - товар), а покупець зобов`язався оплатити та прийняти його згідно умов даного договору (пункт 1.1 договору).

Перелік та ціна товару узгоджена, та зазначена у додатку №1 (перелік обладнання), який є невід`ємною частиною даного договору (пункт 1.2 договору).

Передача та приймання товару здійснюється на підставі видаткової накладної, яка підписується сторонами і є невід`ємною частиною даного договору (пункт 3.2 договору).

У разі поставки неякісного товару (нестача, бій, втрата товарного вигляду з порушенням вимог щодо упаковки та маркування, інше), постачальник проводить заміну товару за свій рахунок протягом 5 робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення покупця. Покупець повідомляє постачальника про невідповідність отриманого товару за кількістю протягом двох робочих днів, за якістю протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту приймання товару на склад і проведення вхідного контролю (пункт 3.3 договору).

Постачальник зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти, виявлені протягом гарантійного строку на товар, або замінити неякісний товар якісним, якщо не доведе, що дефекти виникли у результаті порушення покупцем правил експлуатації товару чи його зберігання. Усунення дефектів чи заміна товару здійснюється протягом 2 робочих днів з дня одержання постачальником письмового повідомлення покупця про виявлені дефекти (пункти 3.4, 3.5 договору).

Гарантійний строк на товар складає 36 місяців та обчислюється з дати передачі товару покупцю (пункт 4.2 договору).

У разі виявлення покупцем недоліків (дефектів) товару протягом гарантійних строків, він зобов`язаний повідомити про це постачальника і запросити його для усунення виявлених недоліків (дефектів) та складання акту виявлених недоліків (дефектів), у якому зазначається перелік виявлених дефектів, строки та порядок їх усунення. Для участі у складанні даного акту постачальник зобов`язується направити свого уповноваженого представника не пізніше трьох днів після отримання відповідного повідомлення від покупця у письмовому вигляді (пункт 4.3 договору).

Постачальник зобов`язується усунути за власний рахунок недоліки (дефекти), які виникли (або були виявлені) протягом гарантійного строку у терміни, визначені у даному акті, але не більше 5-х робочих днів з дня отримання акту (пункт 4.6 договору).

Гарантія на товар не розповсюджується на пошкодження, що виникли внаслідок невиконання перевізником інструкції по транспортуванню, перевалці, зберіганню чи експлуатації товару (пункт 4.8 договору).

Покупець має право вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених постачальником порушень (пункт 7.2.1 договору).

Постачальник зобов`язаний своєчасно усувати недоліки, допущені з його вини (пункт 7.3.2 договору).

У випадку порушення погоджених строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару, або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (пункт 8.1 договору).

У разі прострочення постачальником строків заміни поставленого неякісного або некомплектного товару, або товару, який не відповідає асортименту, постачальник, на письмову вимогу покупця, сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості неякісного, некомплектного товару, зазначеного у рахунках-фактурах або видаткових накладних (пункт 8.4 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 9.1 договору).

Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін не заявить про своє небажання продовжувати його дію, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 9.1.1 договору).

На виконання умов договору відповідачем у період з 2017 року до 2020 року було поставлено товар на загальну суму 27 502 000,00 грн, а позивач прийняв та оплатив його, що підтверджується відповідними платіжними дорученням наданими позивачем до позовної заяви.

За доводами позивача протягом 2017-2019 років на адресу позивача від замовників, з якими ним були укладені договори підряду, за умовами яких позивач поставляв ліфтове обладнання та зобов`язувався виконувати монтажні та пусконалагоджувальні роботи обладнання, надходили скарги щодо усунення гарантійних несправностей, а також скарги з приводу порушення позивачем строків виконання узятих на себе зобов`язань.

Протягом 2017-2020 років позивач направляв відповідачу акти прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики з описом проблем, які перешкоджають роботі ліфтового обладнання. Відповідач приймав несправне обладнання від позивача та виконував, або гарантійний ремонт такого обладнання, або ремонтував несправне обладнання, яке вийшло зі строю, що підтверджується наданими суду актами прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики.

22.01.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №19/19 від 17.01.2019, у якій позивач повідомив, що 11.01.2019 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» надійшла рекламація від обслуговуючої організації Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстерліфт» про самовільний рух кабіни ліфтів із заводськими номерами EFR 7141, 7165,7194 на об`єктах за адресами вул. Маршала Гречко, 17, м. Київ та вул. Регенераторна (Соборності), 4, м. Київ після скидання помилки «Збій зворотного зв`язку пускачів SW1, SW2 та колекційного рейсу ліфта у режимі HP без наявності викликів та наказів». Після проведення діагностики було встановлено, що дана проблема сталася, у зв`язку з виходом із ладу плати гальм XW6BC01 (виробництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс»). Зазначений недолік має систематичний характер, а тому поставлена вимога про термінову перевірку усіх ліфтів згідно з описом та усунення Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс» даної невідповідності у найкоротші строки за власний рахунок. Претензія позивача №19/19 від 17.01.2019 залишилась без відповіді та без задоволення відповідачем.

Судом також встановлено, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» надсилались вимоги про сплату штрафних санкцій, у зв`язку із неналежним виконанням останнім договірних зобов`язань щодо поставки ліфтового обладнання. Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекса Груп» направлялись вимоги: №251 від 13.11.2018 про сплату 525 254,02 грн, №246 від 13.11.2018 на суму 423 682,19, №149 від 01.08.2018 на суму 19 743,25 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що усупереч умов укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекса Груп» договорів поставки, Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» було поставлене ліфтове обладнання з порушенням строків поставки, що стало причиною порушення графіку введення у експлуатацію об`єкту.

Судом також встановлено, що Euroformat EU SP. z o.o направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» вимогу від 15.07.2020 про сплату штрафних санкцій за поставлений товар з дефектами у розмірі 8780,00 євро, яка обґрунтована тим, що протягом 2019-2020 років Euroformat EU SP. z o.o , як продавець отримує претензії зі штрафними санкціями від замовників ліфтового обладнання та обслуговуючих організацій Польщі щодо виявлених дефектів у роботі ліфтового обладнання плат гальмівних та станцій управління, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноімпекс». У зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат» є виробником та продавцем ліфтового обладнання, то їм було пред`явлено вимогу про сплату штрафних санкцій за поставлений товар з дефектами.

За доводами позивача, унаслідок неналежного виконання відповідачем гарантійних зобов`язань, він поніс збитки у розмірі 1 264 780 грн, позивач також нарахував штрафні санкції за порушення умов договору у розмірі 80112,00 грн пені та 2 750 200,00 грн штрафу, а також моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків, неустойки та моральної шкоди за неналежне виконання умов договору поставки.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що зобов`язання сторін у справі урегульовані умовами укладеного між ним договору. Предметом даного договору є поставка позивачу комплектуючих частин до ліфтового обладнання. Умовами договору зокрема передбачений порядок передачі та приймання товару (розділ 3 договору), якість поставленого товару та усунення недоліків несправного товару за гарантійними випадками (розділ 4 договору), права та обов`язки сторін (розділ 7 договору) та відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання узятих на себе договірних зобов`язань (пункт 8 договору).

Підставами для подання позивачем цього позову як зазначає сам позивач стали поставка відповідачем неякісного (дефектного) товару та понесення позивачем збитків, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, які були виставлені позивачу замовниками ліфтового обладнання, виробником якого є відповідач у справі.

У статті 673 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно з положеннями статті 675 Цивільного кодексу України, договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

За положеннями статті 688 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Умовами договору визначено порядок прийняття товару за якістю, гарантійний строк на товар, а також порядок та строки заміни та ремонту неякісного товару.

Так, у разі виявлення покупцем недоліків (дефектів) товару протягом гарантійних строків, він зобов`язаний повідомити про це постачальника і запросити його для усунення виявлених недоліків (дефектів) та складання акту виявлених недоліків (дефектів), у якому зазначається перелік виявлених дефектів, строки та порядок їх усунення. Для участі у складанні даного акту постачальник зобов`язується направити свого уповноваженого представника не пізніше трьох днів після отримання відповідного повідомлення від покупця у письмовому вигляді. Постачальник зобов`язується усунути за власний рахунок недоліки (дефекти), які виникли (або були виявлені) протягом гарантійного строку у терміни, визначені у даному акті, але не більше 5-х робочих днів з дня отримання акту.

Судом встановлено, що протягом дії договору позивачем складалися Акти прийому невідповідного ліфтового обладнання для проведення діагностики, у яких зазначені результати діагностики та те, які дії були вчинені постачальником з метою усунення виявлених недоліків. З наданих позивачем Актів, не вбачається, що відповідач якимось чином уникав покладених на нього обов`язків щодо гарантійного ремонту чи усунення виявлених недоліків. Як встановлено судом та не заперечується позивачем протягом дії договору відповідачем було здійснено поставку комплектуючих ліфтового обладнання на суму більше 27 мільйонів гривень, при цьому надані позивачем докази виявлення неякісного товару підтверджені тільки Актами невідповідного товару, у яких зазначено, що відповідач усунув виявлені недоліки. Інших доказів неналежного виконання умов договору у частині постачання товару неналежної якості чи з порушенням строку поставки позивач суду не надав.

Суд зазначає, що визначення господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин передбачене у статті 216 Господарського Кодексу України, згідно з якою учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 Господарського Кодексу України).

Як правовий засіб відповідальності у сфері господарювання, статтею 217 Господарського Кодексу України передбачено застосування господарських санкції. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Порядок відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди визначені у статті 22 Цивільного Кодексу України, згідно з якою особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. При цьому необхідно встановити, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у виді покладення на нього обов`язку відшкодування збитків.

Отже, позивач, вимагаючи відшкодування збитків, повинен довести три перші умови відповідальності, зокрема факт протиправної поведінки відповідача, розмір збитків, причинний зв`язок між ними.

Як на докази понесення позивачем збитків, останній надав суду виставлені йому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекса Груп» про сплату штрафних санкцій на суми 525 254,02 грн, 423 682,19 грн, 19 743,25 грн, а також вимога від Euroformat EU SP. z o.o про сплату штрафних санкцій за поставлений товар з дефектами у розмірі 8780,00 євро.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, відповідно до статті 225 Господарського Кодексу України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Водночас, суд зазначає, що вимоги, на які посилається позивач не можуть бути доказом того, що наведені у них підстави (неналежного виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат») пов`язані з постачанням саме відповідачем неякісних складових ліфтового обладнання, а також не свідчать про те, що позивач зазнав цих збитків, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відшкодування замовникам таких штрафних санкцій у заявлених розмірах (квитанцій, чеків, платіжних доручень, банківських виписок тощо).

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального Кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення збитків з відповідача є безпідставними, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх недоведеністю.

Щодо стягнення з відповідача пені за порушення строків поставки товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару, за кожен день прострочення у розмірі 80112,00 грн у період з 01.01.2019 до 01.01.2020, суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення штрафних санкцій з відповідача, посилається на пункт 8.1 договору, яким передбачено, що у випадку порушення погоджених строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості непоставленого товару, або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Пеня та штраф як види неустойки застосовуються за різні порушення умов зобов`язань. При цьому законодавством не обмежується застосування одночасно обох видів неустойки, що встановлені сторонами у договорі.

Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Отже, тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України, це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 наведеної статті Кодексу).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.12.2019 (справа №904/4156/18, провадження №12-117гс19) зазначає, що розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як вбачається зі змісту пункту 8.1 договору, він не встановлює будь-яких розмірів пені за неналежне виконання умов договору, а його визначення у договорі не відповідає визначенню ні пені, ні штрафу. Більш того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення відповідачем строків поставки товару, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені за порушення строків поставки відсутні.

У позовній заяві позивач зазначив, що у період з 2017 року до 2020 рік відповідачем було поставлено дефектного товару, згідно з наданими актами та претензією з порушенням строків заміни неякісного товару на суму 2 750 200,00 грн. За умовами договору, у такому разі на письмову вимогу покупця, продавець сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості неякісного, некомплектного товару, зазначеного у рахунках-фактурах або видаткових накладних (10%*27 502 000,00 грн).

Водночас, позивачем не доведено та належними доказами не підтверджено, що відповідачем поставлено неякісного товару на вказану суму, як не містить доказів порушення строків його заміни. Отже, штраф у сумі 2750200,00, який позивач просить стягнути з відповідача за поставку неякісного товару, необґрунтований, тому у цій вимоги суд також відмовляє за недоведеністю.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про застосування до вимог про стягнення неустойки позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки судом не встановлено підстав для застосування такого виду відповідальності, як стягнення пені і штрафу.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь відповідача суд зазначає, що згідно з частиною першої та пунктом 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Стаття 1167 Цивільного кодексу України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, чи законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 статті 1167 Цивільного кодексу встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Позивачем не наведено правових норм, які б передбачали відшкодування моральної шкоди у встановлених судом обставинах, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні розміру заподіяної йому моральної шкоди, будь-яких доказів понесення моральної шкоди матеріали справи не містять, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенню не підлягає, то сплачений ним судовий збір відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 22.11.2021.

Суддя О.І.Кучеренко