ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1282/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року, м. Одеса, суддя Желєзна С.П., повний текст рішення складено та підписано 09.09.2021 року

у справі №916/1282/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м. Львів

до відповідача Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 113 323 грн. 19 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м.Львів звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м.Одеса, в якій просило суд стягнути відповідача на свою користь заборгованість за поставлений позивачем природний газ у загальному розмірі 113 323 грн. 19 коп., з якої: сума основного боргу складає 65 442 грн. 24 коп., штраф - 47 880 грн. 95 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн.

Зокрема, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м.Львів обґрунтовані тим, що всупереч умовам укладеного між сторонами по справі договору про постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 та додаткових угод до нього, відповідач порушив взяті на себе господарські зобов`язання в частині несвоєчасної оплати за поставлений газ за період січень - березень 2021 року, у зв`язку із чим у останнього виникла основна заборгованість, а також перевищив узгоджені між сторонами обсяги спожитого газу, що стало підставою для нарахування позивачем суми штрафу у вищезазначеному розмірі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/1282/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м.Львів задоволено частково; стягнуто з Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м.Львів, основної заборгованості у розмірі 65442 грн. 24 коп., штраф у розмірі 17 020 грн. 03 коп. та вирішено питання про відшкодування позивачу судового збору у розмірі 1 651 грн. 81 коп.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження надання відповідачем письмової відмови від підписання складеного позивачем акту приймання-передачі природного газу №РН-0000592 за березень 2021року, доведеність Товариством з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м.Львів факту споживання відповідачем природного газу у обсягах та за ціною, зазначеною у наданому суду акті, свідчить про наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість спожитого природного газу за вказаний період, з огляду на що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Проте, щодо стягнення на користь позивача нарахованих останнім штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимог в цій частині, з огляду на те, що перевищення фактичного обсягу споживання природного газу в період листопада - грудня 2020 року підтверджено актом приймання - передачі природного газу та узгоджується з вимогами укладеного договору між сторонами від 24.02.2020 року №ГП-20, що є підставою для стягнення штрафу у розмірі 17020 грн. 03 коп. Натомість, планові обсяги постачання природного газу на 2021 рік у додаткових угодах до вказаного вище договору визначені не були, що має наслідком неможливість встановлення факту використання споживачем природного газу в обсязі, який відрізняється від замовленого, та відповідно, відмови у задоволенні заявлених вимогах позивача про стягнення штрафу у розмірі 30 860 грн. 92 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Комунальна установа «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса з рішенням суду першої інстанції не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/1282/21 скасувати у повному обсязі, прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м. Львів про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі, а також відшкодувати скаржнику за рахунок позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник, посилаючись на обставини справи, зазначив, що суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 17 020 грн. 03 коп., з огляду на неврахування останнім додаткової угоди від 22.12.2020 року №5, якою сторонами внесено зміни до договору від 24.02.2020 року №ГП-20, та викладено його п. 3.9 і 3.10, визначивши річний плановий обсяг постачання газу - 159, 72498 тис. куб.м., при цьому, визначивши планові обсяги постачання газу в листопаді 2020 року - 17,681 тис. куб. м., грудні 2020 року - 35 тис. куб.м.

Як зазначив відповідач, на підтвердження постачання та отримання поставленого природного газу в листопаді та грудні 2020 року у зазначеному вище розмірі між сторонами укладено акти приймання - передачі природного газу від 30.11.2020 року та 28.12.2020 року відповідно. Відтак, на думку скаржника, з урахуванням наявності вказаної вище додаткової угоди до спірного договору постачання, яку суд першої інстанції не взяв до уваги, у зв`язку із ненаданням її позивачем в якості додатків до позовної заяви, належної оплати за такий поставлений газ у вказаних у додатковій угоді від 22.12.2020 року №5 обсягах, у суду були відсутні підстави для стягнення штрафу з відповідача у розмірі 17020 грн. 03 коп.

Також, на думку апелянта, місцевий господарський суд дійшов неправомірного висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м. Львів на виконання зобов`язань за спірним договором постачання було поставлено відповідачу у березні 2021 року природний газ, загальна вартість якого складає 65442 грн. 24 коп., оскільки вартість природного газу у кількості 8,79600 тис.куб.м. на вказану вище суму виходить за межі ціни договору на 2021 рік. При цьому, як зазначив скаржник, спірні обсяги газу не були узгоджені сторонами в умовах договору, як і збільшення загальної ціни договору, такі зміни до його умов щодо збільшення ціни на 2021 рік не вносились. Відтак, на переконання театру, судом не взято до уваги відсутність між сторонами господарської операції і доказів підтвердження її здійснення, документи складені в односторонньому порядку, акти приймання - передачі природного газу за березень 2021 року з боку відповідача не підписано.

На підтвердження правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, скаржником додано додаткову угоду №5 до договору №ГП-20 від 24.02.2020 року на закупівлю природного газу.

Наведене вище, як вважає скаржник, є підставами для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/1282/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 року за апеляційною скаргою Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року (суддя Желєзна С.П.) у справі №916/1282/21 відкрито апеляційне провадження, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

18.10.2021 року поштою, через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса (вх. №3855/21/Д2), у якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м. Львів просило суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/1282/21 без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Зокрема, відзив позивача обґрунтовано тим, що позивач здiйснював вiдповiдачу поставку газу у березнi 2021 року на суму 65 442 грн. 24 коп., що підтверджується Актом приймання-передачi та видатковою накладною № РН-0000592 вiд 31.03.2021 року на обсяг 8,79600 тис.м.куб. всього на суму 65 442 грн. 24 коп., вiдповiдно до договору №ГП-20 вiд 24.02.2020 року та додаткової угоди №4 вiд 15.12.2020 року, яка дiяла у перiод з 31.12.2020 року по 31.03.2021 року.

Так, як зазначив позивач, вказаний вище акт відповідачем не підписаний, проте, це не заперечує факту поставки природного газу у спiрний перiод.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Благогаз збут», м. Львів у відзиві, посилаючись на вимоги п.3.8.4 договору, зазначило, що у випадку вiдмови вiд пiдписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на пiдставi даних Оператора ГРМ. При цьому, споживач в такому разi не позбавлений права звернутись до суду за вирiшенням спору з приводу обсягiв спожитого газу. Відтак, за переконанням позивача, до прийняття рiшення судом та набрання таким рiшенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартiсть послуг з його постачання встановлюєтъся вiдповiдно до даних постачальника.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі № 916/1282/21 скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

24.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Благогаз збут", м.Львів (постачальник) та Комунальною установою «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса (споживач) було укладено договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №ГП-20, відповідно до умов п. 2.1.,2.2., 2.3 якого постачальник зобов`язується поставити споживачу до 31.12.2020 року (включно) природний газ (код товару згідно ДК 021:2015 - 09120000-6 - газове паливо), належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а також надавати послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), а споживач зобов`язується оплачувати вартість газу у розмірах, строках та в порядку, що визначений умовами договору. Передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Адреси точок комерційного обліку споживача, по яких здійснюється постачання природного газу постачальником: м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, 3.

За вимогами п. 3.3 договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 фактичний обсяг споживання в розрахунковому періоді може відрізнятися від підтвердженого обсягу природного газу не більше, ніж на ± 5%. Споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом місяця здійснюється, як правило, рівномірно, ураховуючи середньодобову норму (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого оператором обсягу природного газу на кількість днів протягом цього місяця (п. 3.4 договору).

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкти споживача (п. 3.5 договору).

За вимогами п. 3.7 договору, приймання передача природного газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання щомісячних актів приймання-передачі природного газу, які оформлюються на підставі даних кожного комерційного вузла обліку та є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Підпунктами 3.8.1, 3.8.2, 3.8.3 договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 визначено, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Згідно з п. 3.8.5 договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

З норми п. 3.9 договору вбачається, що річний плановий обсяг постачання газу становить 215 тис. куб. м.

Пунктом 3.10 договору сторони визначили планові обсяги постачання газу по місяцях (тис. куб.м.): січень - 35, лютий -35, березень-30, квітень-15, травень-5, червень-1,5, липень-1,5, серпень-2, вересень-5, жовтень-20, листопад-30, грудень-35.

За вимогами п. 3.11 договору, зокрема, встановлено, що споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу добової номінації та / або місячної номінації шляхом подання реномінації обсягів транспортування газу для окремої газової доби та / або газового місяця в порядку, встановленому Кодексу ГТС. Всі зміни замовлених обсягів повинні бути оформлені у письмовій формі, шляхом подання заяви на зміну (збільшення/зменшення) запланованого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період (реномінація), підписані споживачем і надані постачальнику до 20 числа розрахункового періоду включно.

За умовами п. 4.1. договору сторони домовились, що постачання природного газу здійснюється за ціною, яка встановлюється постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Вартість природного газу становить 5288 грн. 628 коп. за 1000 м. куб. на добу з урахуванням ПДВ. Ціна на природний газ може змінюватись і є обов`язковою для сторін з дати вступу її в дію і оприлюднення постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях (п. 4.1.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що сторони договору домовились, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору можуть змінюватись лише у випадках, передбачених цією статтею.

Загальна вартість договору складає 1137055 грн. 02 коп. з урахуванням ПДВ (п. 4.7 договору).

За вимогами п. 4.8.2. договору, у разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, споживач здійснює розрахунок шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок постачальника 100 % вартості запланованих або спожитих обсягів газу на підставі рахунку, рахунку-фактури/акту приймання передачі природного газу.

Відповідно до п. 11.1 договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 договір набирає чинності з 01.03.2020 року та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2020 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

08.10.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20, якою сторонами було змінено планові обсяги постачання газу по місяцях (п. 3.10 договору), зокрема, визначено, що річний плановий обсяг постачання газу - 198,87645 тис. куб.м., обсяг постачання природного газу у листопаді складає 30 тис. куб. метрів, у грудні - 130,90045 тис. куб. метрів. Крім того, сторонами було доповнено договір пунктами 7.2.2, 7.2.3.

Згідно з п. п. 7.2.2, 7.2.3 договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 (в редакції додаткової угоди №1 від 08.10.2020 року) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу за добу споживання більше ніж на 3-5% відрізняється від замовленого обсягу газу (позитивний чи негативний небаланс від 3% до 5% включно), споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення. У випадку, якщо вказане у п. 7.2.3. договору відхилення перевищуватиме 5% - споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості обсягу газу, який є різницею між фактичним обсягом спожитого газу та замовленим за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

15.12.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №4 до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20, згідно умов якої сторони дійшли згоди продовжити дію договору на строк достатній для проведення процедур закупівлі на початок 2021 року відповідно до ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Договір продовжено на постачання природного газу в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому договорі про закупівлі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Пунктом 3 додаткової угоди №4 від 15.12.2020 року до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 встановлено, що додаткова угода набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2021 року, а в частині виконання грошових зобов`язань - до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх грошових зобов`язань.

01.02.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №6 до договору на постачання природного газу №ГП-20 від 24.02.2020 року, згідно умов якої сторони дійшли згоди продовжити дію договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початок 2021 року відповідно до ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

На виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20, позивачем було поставлено Комунальній установі «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса природний газ протягом листопада 2020 року - лютого 2021 року, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу. А саме: актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2020 року №РН-0002365, об`ємом 17.68100 тис. куб. м. на суму 121998 грн. 90 коп., від 28.12.2020 року №РН-0003008, об`ємом 35.00000 тис. куб. м., на суму 260400 грн., від 08.02.2021 року №РН-0000016, об`ємом 17.00000 тис. куб.м. на суму 126480 грн., від 17.03.2021 року №РН-0000417, об`ємом 13,00000 тис. куб. м. на суму 96720 грн., б/ч №РН-0000592, об`ємом 8,79600 тис. м. куб. на суму 65442 грн. 24 коп. за прийнятий споживачем газ у березні 2021 року.

Вказані вище акти приймання - передачі підписані сторонами та скріплені їх печатками без зауважень та заперечень, окрім останнього, на суму 65442 грн. 24 коп., який підписано лише з боку постачальника та скріплений його печаткою.

З наданої позивачем інформації з ІР платформи щодо остаточної алокації відборів споживача за березень 2021 року вбачається, що в період з 01.03.2021 року по 06.03.2021 року відповідач фактично спожив 8796 куб.м. природного газу; з видаткової накладної від 31.01.2021 року №РН-0000016, підписаної та скріпленої печатками сторін вбачається, що у січні 2021 року позивачем відповідачу було поставлено 17,00000 тис. м. куб. газу на загальну суму 126480 грн. з урахуванням ПДВ; з видаткової накладної від 28.02.2021 року №РН-0000417, підписаної та скріпленої печатками сторін вбачається, що у лютому 2021 року - 13,00000 тис. м. куб. газу на суму - 96720 грн. з урахуванням ПДВ; з видаткової накладної від 31.03.2021 року №РН-0000592, підписаної та скріпленої печаткою лише позивача вбачається, що у березні поставлено газу у кількості 8,79600 тис. м. куб. на суму 65442 грн. 24 коп. з урахуванням ПДВ.

Направлення наведених вище документів на адресу відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи копією журналу вихідної кореспонденції, списком згрупованих відправлень станом на 12.04.2021 року. Про отримання споживачем видаткових накладних, наведених вище свідчить роздруківка із сайту «Укрпошти» про отримання відповідачем поштового відправлення з трек номером 958.

У зв`язку із відхиленням споживача від замовленого обсягу газу за вказаний вище період, позивачем нарахований штраф за березень 2021 року у розмірі 13088 грн. 36 коп.;листопад 2020 року - 6642 грн. 63 коп.; грудень 2020 року - 10377 грн. 40 коп., січень 2021 року - 6369 грн. 42 коп., лютий 2021 року - 11403 грн. 14 коп.

Також у матеріалах справи наявні дані з особистого кабінету споживача про подобове споживання газу у грудні 2020 року - 35000 м. куб., листопаді 2020 року - 18000 м. куб., січні 2021 року - 17000 м. куб., лютому 2021 року - 14328,54 м. куб., жовтні 2020 року - 2700 м. куб., а також рахунки №СФ-Ш-14-01 позивача відповідачу, виставлені по штрафу за небаланс об`єму постачання природного газу за листопад 2020 року у розмірі 6642 грн. 63 коп., № СФ-Ш-13-94 виставлені по штрафу за небаланс об`єму постачання природного газу за грудень 2020 року у розмірі 10337 грн.40 коп., №СФ-Ш-00015 виставлені по штрафу за небаланс об`єму постачання природного газу за січень 2021 року у розмірі 6369 грн. 42 коп., №СФ-Ш-00118 виставлені по штрафу за небаланс об`єму постачання природного газу за лютий 2021 року у розмірі 11403 грн. 14 коп., №СФ-Ш-00186 виставлені по штрафу за небаланс об`єму постачання природного газу за березень 2021 року у розмірі 13088 грн. 36 коп.

Інших належних та допустимих доказів, як то додаткових угод до спірного договору постачання природного газу, листування позивача з відповідачем з приводу актів приймання-передачі в частині надання обґрунтованої відмови від підписання акту за умовами договору, доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений природний газ тощо, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для стягнення з Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса, на користь позивача заборгованості за поставлений останнім природний газ у загальному розмірі 113 323 грн. 19 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 65 442 грн. 24 коп., та штрафу - 47 880 грн. 95 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі та прийняв аргументи, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлює, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено та сторонами не оспорюється, що на виконання умов спірного договору постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 з урахуванням додаткових угод до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Благогаз збут", м.Львів та Комунальною установою «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса позивачем у січні - березні 2021 року, було поставлено природний газ на суму 288642 грн. 24 коп., що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу. А саме: актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2020 року №РН-0002365, об`ємом 17.68100 тис. куб. м. на суму 121998 грн. 90 коп., від 28.12.2020 року №РН-0003008, об`ємом 35.00000 тис. куб. м., на суму 260400 грн., від 08.02.2021 року №РН-0000016, об`ємом 17.00000 тис. куб.м. на суму 126480 грн., від 17.03.2021 року №РН-0000417, об`ємом 13,00000 тис. куб. м. на суму 96720 грн.; видатковою накладною від 31.01.2021 року №РН-0000016, видатковою накладною від 28.02.2021 року №РН-0000417. А також актом приймання - передачі природного газу б/ч №РН-0000592, об`ємом 8,79600 тис. м. куб. на суму 65442 грн. 24 коп. за прийнятий споживачем газ у березні 2021 року, який не підписаний з боку відповідача та видатковою накладною від 31.03.2021 року №РН-0000592, підписаною та скріпленою печаткою також лише позивача.

Вказаний спірний договір та додаткові угоди до нього підписано та скріплено печатками сторін без заперечень та зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами у даному випадку виник з підстави відсутності оплати за поставлений природний газ позивачем відповідачу саме у березні 2021 року у кількості 8,79600 тис. м. куб. на суму 65442 грн.24 коп. з урахуванням ПДВ. При цьому, ані позивачем, ані відповідачем жодних заперечень щодо факту постачання газу відповідачу у цей період ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надходило.

Переглядаючи оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/1282/21, колегія суддів приходить до висновку про правомірність висновків місцевого господарського суду щодо задоволення вимог позивача у вказаній вище частині, виходячи з наступного.

Так, умовами викладеного вище спірного договору постачання природного газу, а саме його п. 3.8.5. визначено, що у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи, акт приймання - передачі природного газу б/ч №РН-0000592, об`ємом 8,79600 тис. м. куб. на суму 65442 грн. 24 коп. за прийнятий споживачем газ у березні 2021 року, який не підписаний з боку відповідача та видаткова накладна від 31.03.2021 року №РН-0000592, яка підписана та скріплена печаткою також лише позивача були надіслані на адресу Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса разом з вимогою позивача від 20.04.2021 року №20/04-01, що підтверджується наявними у справі описом вкладення у цінний лист №В3-26, списками згрупованих поштових відправлень АТ «Укрпошта» від 12.04.2021/2 та від 28.04.2021/1 року, роздруківкою із сайту АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення із трек номером 958.

Проте, оскільки на підтвердження наявності письмової обґрунтованої відмови від підписання вказаного вище спірного акта приймання - передачі природного газу, у відповідності до умов п. 3.8.5 договору постачання природного газу, відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції жодного належного та допустимого доказу надано не було, колегія суддів зазначає про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення із споживача нарахованої ним суми загальної заборгованості у розмірі 65442 грн. 24 коп. з огляду на те, що відповідач, не надавши такої відмови щодо його підписання, фактично погодився як з його змістом, так і з тим, що обсяг спожитого газу у такому випадку встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМі, а за умовами укладеного належним чином сторонами в добровільному порядку договору такий акт вважається підписаним відповідачем.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Необхідно зазначити, що свобода договору передбачає не лише право сторін вільно виявляти волю на вступ у договірні відносини, але включає також можливість визначати зміст договору, у тому числі і визначати способи забезпечення договірних зобов`язань та гарантії прав сторін. Саме така свобода обмежується рамками чинних нормативних актів, звичаїв ділового обороту, а дії сторін повинні відповідати вимогам розумності, добросовісності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України зазначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: - вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; - примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; - типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; - договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Тобто Господарський кодекс України також передбачає широку свободу сторін при укладенні господарських договорів, з урахуванням того, що суб`єкти господарювання є рівними за своїм правовим статусом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). При цьому, законодавець передбачив, що спрямування сторін договору має презюмувати безперечне виконання договірних зобов`язань.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відтак, зважаючи на наведене вище, колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за поставлений природний газ за спірним договором поставки, нарахованої позивачем за березень 2021 року, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення таких вимог у повному обсязі.

При цьому доводи скаржника про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги, що спірні обсяги газу не були узгоджені сторонами в умовах договору, як і збільшення загальної ціни договору та такі зміни до його умов щодо збільшення ціни на 2021 рік не вносились, а вартість природного газу у кількості 8,79600 тис.куб.м. на стягувану позивачем суму виходить за межі ціни договору на 2021 рік, не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на таке.

Так, стверджуючи в апеляційній скарзі про наведене вище, апелянт посилається на вимоги та порядок закупівлі у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а саме, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури та істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім визначених законом випадків.

Проте, на підтвердження волевиявлення на укладення спірного договору постачання, та наявних у матеріалах справи додаткових угод до нього, свідчать підпис уповноваженої особи та печатка Комунального підприємства. При цьому, вказаний договір у судовому порядку не визнано недійсним в частині, або в цілому, не розірвано, та на час спірних правовідносин його дію не було припинено. Отже, у відповідності до вимог, викладених колегією суддів вище щодо свободи договору, відповідач не звільняється від оплати за поставлений позивачем природний газ та використаний ним, що також підтверджується даними з платформи SAP щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС, як обсяг спожитого газу, що встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ, а доказів надання обгрунтованої відмови у підписанні акту приймання передачі природного газу за березень 2021 року в строки, обумовлені договором, відповідач не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Щодо стягнутих з відповідача на користь позивача судом першої інстанції штрафних санкцій у зв`язку із небалансом використаного природного газу, колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення цієї справи, в першу чергу, необхідно визначити юридичну природу послуги балансування.

Так, Газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; Транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 гл. 1 розд. VIII Кодексу ГТС передбачено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється Оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС).

Згідно з положеннями п.п. 1, 3 гл. 4 розд. ХIV Кодексу ГТС розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться Оператором ГТС після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу.

У разі, якщо обсяги природного газу, що надходять до газотранспортної системи на точці входу та обсяги, які відбираються на точці виходу, відрізняються, фактично виникає небаланс: позитивний небаланс - у разі перевищення обсягів поданого природного газу над відібраним (фактичне перевищення пропозиції над попитом), негативний - у разі перевищення обсягів відібраного природного газу над поданим (перевищення попиту над пропозицією) (п.5 гл.1 розд.І, гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС). Послуги балансування, які надаються Оператором ГТС в межах послуг з транспортування природного газу, мають на меті забезпечення рівноваги між обсягами природного газу, що були подані та відібрані в/з ГТС.

Згідно з п. 10 Розділу ІІ Правил постачання природного газу - споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми, якщо інший режим споживання не передбачено в укладеному договорі постачання природного газу.

Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до п. 1 розділу VI цих Правил.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Так, з матеріалів справи колегією суддів апеляційного суду встановлено, що 08.10.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20, якою сторонами було змінено планові обсяги постачання газу по місяцях (п. 3.10 договору), зокрема, визначено, що річний плановий обсяг постачання газу - 198,87645 тис. куб.м., обсяг постачання природного газу у листопаді складає 30 тис. куб. метрів, у грудні - 130,90045 тис. куб. метрів. Крім того, сторонами було доповнено договір пунктами 7.2.2, 7.2.3.

Згідно з п. п. 7.2.2, 7.2.3 договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 (в редакції додаткової угоди №1 від 08.10.2020 року) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу за добу споживання більше ніж на 3-5% відрізняється від замовленого обсягу газу (позитивний чи негативний небаланс від 3% до 5% включно), споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення. У випадку, якщо вказане у п. 7.2.3. договору відхилення перевищуватиме 5% - споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості обсягу газу, який є різницею між фактичним обсягом спожитого газу та замовленим за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов спірного договору поставки природного газу позивачем поставлено відповідачу у листопаді 2020 року 17.68100 тис. куб. м., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу №РН-0002365 від 30.11.2020 року та у грудні 2020 року - 35.00000 тис. м. куб., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу №РН-0003008 від 28.12.2020 року.

Відтак, враховуючи наведені обставини, колегія суддів зазначає про правомірність висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення штрафу у розмірі 17020 грн. 03 коп., оскільки дійсно обсяг використаного відповідачем природного газу не відповідає обсягам споживання, визначеним сторонами у спірному договорі постачання природного газу та додаткової угоди до нього від 08.10.2020 року №1.

Разом з тим, з огляду на те, що скаржником також оскаржується рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року і в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу за невідповідність обсягів спожитого газу встановленим домовленостям за період січень - березень 2021 року у розмірі 47880 грн. 95 коп., колегія суддів зазначає про правомірність такого висновку місцевого господарського суду, оскільки планові обсяги постачання природного газу по місяцях між сторонами дійсно було визначено лише по грудень 2020 року, тому, підстав для задоволення позовних вимоги в цій частині немає.

При цьому, скаржник, наголошуючи про неправомірність висновків суду першої інстанції в цій частині та надаючи суду апеляційної інстанції копію додаткової угоди від 22.12.2020 року №5 до апеляційної скарги, зазначає, що судом її не враховано, а в ній сторонами внесено зміни до договору від 24.02.2020 року №ГП-20, та викладено його п. 3.9 і 3.10, визначивши річний плановий обсяг постачання газу - 159, 72498 тис. куб.м., при цьому, визначивши планові обсяги постачання газу в листопаді 2020 року - 17,681 тис. куб. м., грудні 2020 року - 35 тис. куб.м.

З приводу зазначеного колегія суддів зазначає таке.

За вимогами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції, , переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, відповідачем до матеріалів апеляційної скарги було додано копію додаткової угоди від 22.12.2020 року №5 до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20, наявністю якої останній заперечує задоволення вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій за обсяг використаного відповідачем природного газу, який не відповідає обсягам споживання за спірним договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи №916/1282/21 відповідач був в достатній мірі обізнаний про процесуальні рішення, які приймалися судом першої інстанції в цей період. Тобто, представник відповідача приймав участь у підготовчому засіданні у місцевому суді, не скористався правом на подання відзиву, проте скористався своїм правом на подання пояснень на позовну заяву 07.07.2021 року вх. №18184/21, у яких виклав свої заперечення, але не долучив до вказаних пояснень відповідних доказів, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Так, у вказаних вище поясненнях, відповідач зазначає про існування додаткової угоди від 22.12.2020 року №5 до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 та посилається на її пункти, натомість ані до першого судового розгляду справи по суті, ані під час судового розгляду справи №916/1282/21 такого додаткового доказу на підтвердження своєї правової позиції не надав та не просив суд, у випадку неможливості отримати такий доказ самостійно, витребувати його від позивача в порядку ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, апелянтом, в порядку ст. 258 Господарського процесуального кодексу України не заявлено жодного клопотання про прийняття письмового доказу, який не було подано до суду першої інстанції з об`єктивних та непереборних причин.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до приписів частин першої та третьої ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 909/722/14.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Будь-якого клопотання з викладенням таких виняткових обставин скаржник суду апеляційної інстанції не надав.

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що надана апелянтом копія додаткової угоди від 22.12.2020 року №5 до договору на постачання природного газу від 24.02.2020 року №ГП-20 не приймається до уваги судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи №916/1282/21 як належний та допустимий доказ.

Відтак, судом відхиляються доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі щодо неправомірності висновку суду першої інстанції про стягнення з останнього на користь позивача штрафу у розмірі 17020 грн. 03 коп., оскільки останні ґрунтуються на доказах, які не було досліджено судом першої інстанції під час розгляду даної справи за участю представників сторін.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Проте, як було встановлено в ході розгляду даної справи в суді першої та апеляційної інстанцій, відповідачем не доведено належного дотримання ним умов спірного договору постачання природного газу у повній мірі, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позовних вимог, а доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи №916/1282/21.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За вимогами ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі № 916/1282/21 відповідає обставинам справи та вимогам закону, та підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Одеський академічний театр музичної комедії ім. М.Водяного», м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі № 916/1282/21 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі № 916/1282/21 - залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош