ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" листопада 2021 р. Cправа № 902/935/21

за позовом: Керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області (вул. Пушкіна,34, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03115)

до: Фізичної особи-підприємця Золіна Дениса Олександровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 34083,35 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

17.09.2021 р. Керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Золіної Дениса Олександровича про стягнення 34083,35 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 902/935/21 розподілено судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 21.09.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/935/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 19.10.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились прокурор та представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 21.09.2021 р.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 19.10.2021 р. повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 15.11.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився прокурор.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 19.10.2021 р.

Водночас, відповідачу ухвала суду від 19.10.2021 р. вручена останньому 27.10.2021 р., що підтверджується витягом з сервісу відстежень підприємства "Укрпошта".

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Водночас слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено, що Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів за місцезнаходженням: 176 км + 200 м, а/д Н-01 Київ- Знам`янка, Городищенський район, Черкаська область, 10.03.2021 р. проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу - вантажного спеціалізованого тягача марки MAN, модель TGX 41,680, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить фізичній особі - підприємцю Золіну Денису Олександровичу (далі - Відповідач), а також спеціалізованого напівпричіпу марки FAYMONVILLE, модель STBZ-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що також належить відповідачу, під керуванням водія Діброви А.М.

Як слідує з матеріалів справи, зазначений автомобіль здійснював перевезення вантажу з м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області до м.Олександрівка Кіровоградської області. Відстань пройденого маршруту склала 105 км.

Так, за результатами складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 267273 від 10.03.2021 р., а також акт №044941 від 10.03.2021 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок № К-219 від 10.03.2021 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №044941 від 10.03.2021 р., згідно яких відповідач здійснював перевезення вантажу (деревини) із перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: повна маса тонн: нормативно допустима - 40 т, фактична - 81,78 т.

Посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 10.03.2021 р. під час документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить ФОП Золіну Д.О. встановлено, що у останнього відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Управлінням нарахована плата за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування відповідачу на загальну суму 1033,64 євро відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Порядком.

Прокурором в позові зазначено, що відповідно до абз. 2 п. 27 Порядку, плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Відповідно до показників валютного ринку, що міститься на офіційному Інтернет - представництві Національного банку України за посиланням https://bank.gov.ua/, на день проведення розрахунку, курс 1 євро відносно гривні складав: 10.03.2021 -32,9741 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості по сплаті за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що підлягає стягненню з відповідача складає 34 083,35 грн.

Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 13.03.2021 р. визначено ФОП Золіну Д.О. розмір плати за проїзд великоваговим транспортним засобом про що повідомлено водія ФОП Золіна Д.О. - Діброву А.М. Крім того 26.03.2021 р. скеровано на адресу ФОП Золіна Д.О. розрахунок плати за проїзд від 10.03.2021 р.

Однак, як вбачається з листа Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 25.06.2021 р., відповідач не сплатив визначену плату, що і стало підставою позову.

За результатами опрацювання інформації

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 (далі Порядок).

Згідно із ч. 3 п. 2 вказаного Порядку великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи на 2 відсотки.

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Так матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів за місцезнаходженням: 176 км + 200 м, а/д Н-01 Київ- Знам`янка, Городищенський район, Черкаська область, 10.03.2021 р. проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу - вантажного спеціалізованого тягача марки MAN, модель TGX 41,680, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить фізичній особі- підприємцю Золіну Денису Олександровичу, а також спеціалізованого напівпричіпу марки FAYMONVILLE, модель STBZ-7, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що також належить відповідачу, під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю складено акт № 267273 від 10.03.2021 р., а також акт №044941 від 10.03.2021 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок №К-219 від 10.03.2021 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №044941 від 10.03.2021 р., згідно яких відповідач здійснював перевезення вантажу (деревини) із перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: повна маса тонн: нормативно допустима - 40 т, фактична - 81,78 т.

На підставі вказаних актів проведено розрахунок плати № К-219 за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 10.03.2021 р. та нараховано плату за проїзд у розмірі 1 033,64 Євро.

Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням положень пунктів 30, 31 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 № 879), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, в кілометрах; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі). Обрахований таким чином розмір плати за проїзд становить 1 033,64 євро.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Порядку, плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Відповідно до показників валютного ринку, що міститься на офіційному Інтернет - представництві Національного банку України за посиланням https://bank.gov.ua/, на день проведення розрахунку, курс 1 євро відносно гривні складав: 10.03.2021 -32,9741 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості по сплаті за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що підлягає стягненню з відповідача складає 34 083,35 грн.

В матеріалах справи міститься лист № 18442/26.4/24-21 від 15.03.2021 р. Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпект який було направлено на адресу відповідача, в якому повідомлено, що останньому нараховано плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового/великогабаритного транспортного засобу в розмірі 1 033,64 Євро.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" № 3353-ХІІ від 30.06.1993 передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-ІІІ від 05.04.2001 р. автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, який керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону - штраф у розмірі ста неоподатковуваних доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" № 2862-ІV від 08.09.2005 передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі вважаються здвоєними або строєним, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м.

Відповідно до п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, у тому числі:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

У постанові від 06.06.2018 р. у справі № 820/1203/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства. Так, за своєюправовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розміні.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналогічним чином питання відшкодування збитків врегульовано Господарським кодексом України.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Прокурором доведено суду порушення економічних інтересів держави у зв`язку з порушенням відповідачем норм законодавства щодо проїзду великовагових та транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та невиконанням обов`язку з внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу, а також правомірність нарахування та стягнення плати за перевищення ваги транспортного засобу, що належить відповідачу на праві приватної власності.

Відповідач доказів добровільної оплати нарахованої йому плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у зв`язку з перевищенням вагових нормативів та наявності дозволу на право руху автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень суду не надав. Контрозрахунок заявленої до стягнення суми також не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 1 033,64 Євро, що еквівалентно 34 083,35 грн є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Золіна Дениса Олександровича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) в дохід Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Черкаській обл./тг. м. Черкаси/22160100, р/р UA0023759, , банк одержувача: Казначейство України) 34 083,35 грн (тридцять чотири тисячі вісімдесят три гривні тридцять п`ять копійок) плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри яких перевищують нормативні.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця Золіна Дениса Олександровича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір у сумі 2 270,0 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та перерахувати його за наступними реквізитами: отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, , банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA0003988.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронні адреси:

Повне рішення складено 25 листопада 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - прокуратурі, позивачу (вул. Пушкіна,34, м. Хмільник, Вінницька область, 22000) (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03115)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)