РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2021Справа № 910/13013/21

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/13013/21

за позовом Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП Компані"

про стягнення 93409,20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП Компані" про стягнення 93409,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач за відсутності фактичного надання послуг за Договором № 4868 про надання послуг від 03.07.2020 отримав кошти в розмірі 93409,20 грн, що є безпідставним набуттям майна за рахунок позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 позовну заяву Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

08.09.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

29.09.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечує.

01.10.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП Компані" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

21.10.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

Між відповідачем, як виконавцем, та позивачем, як замовником, укладено договір про надання послуг від 03.07.2020 № 4868 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає та своєчасно сплачує, а позивач приймає на себе зобов`язання надати відповідачу: інформаційно-консультаційні послуги з адміністрування, сервісної підтримки і регламентного супроводження буз даних та системи внутрішньої аналітики комплексної інформаційно-аналітичної системи управління фінансово-господарською діяльністю в м. Києві за кодом ДК 021:2015 (CPV) "Єдиний закупівельний словник" 72250000-2 Послуги, пов`язані із системами та підтримкою, в порядку, обсязі та на умовах, визначених в додатку № 1 "Технічні вимоги. Інформація про необхідні технічні, якісні, кількісні та інші характеристики послуг" (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п.4.2 Договору №4868, місячна вартість послуг Виконавця визначається, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, обумовлених предметом даного Договору, згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг відповідно до Додатку 2 цього Договору « Розрахунок вартості послуг».

Пунктом 4.3. Договору, обумовлено, що по закінченню надання послуг за календарний місяць, Виконавцем складається у двох примірниках Акт приймання передачі послуг та надається замовнику до 10 числа кожного місяця на розгляд та підписання, в порядку встановленому п. 3.4. даного Договору.

У п. 4.4. Договору встановлено право на відмову Замовника від підписання Акту.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що вартість послуг, прийнятих відповідачем відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за відповідний місяць, оплачується відповідачем впродовж 10 календарних днів з дня підписання даного акту приймання-передачі наданих послуг, шляхом безготівкового перерахування відповідачем коштів на поточний рахунок позивача.

Додатком від 03.07.2020 № 2 до Договору визначено, що вартість людино-години становить 502,20 грн. з ПДВ.

15 вересня 2020 року до Договору №4868 сторонами було укладено Додаткову угоду №2, відповідно до якої сторони дійшли згоди про дострокове розірвання договору з 01.10.2020 року. Пунктом 4 Додаткової угоди сторони погодили, що не мають право вимагати повернення виконаного за час дії договору до моменту його розірвання.

За час дії договору, Виконавець склав та надав Замовнику на підпис акти приймання -передачі наданих послуг, зокрема, акт № 2/07 від 01.09.2020 року за період з 03.07.2020 по 31.07.2020, який підписаний сторонами.

15 вересня 2020 року Виконавець склав та надав Замовнику Звіт наданих послуг за період з 03.07.2020 по 31.07.2020.

Позивач вказав, що згідно із Звітом наданих послуг за період з 03.07.2020 по 31.07.2020 Відповідач включив до цього Звіту послуги за період часу з 01.07.2020 по 02.07.2020, які взагалі не надавалися Відповідачем відповідно до Договору, оскільки Договір діяв з 03 липня 2020 року.

Оскільки пунктом 9.1. Договору встановлено, що Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками Сторін, тобто з 03 липня 2020 року, та діє до 31 грудня 2020 року, але достроково був розірваний 01 жовтня 2020 року, то позивач вважає, що відповідачем було безпідставно включено до акту приймання-передачі наданих послуг N 2/07 від 01.09.2020 надмірний обсяг послуг за період з 01.07.2020 по 02.07.2020, який становить 186 людино/годин, що в грошовому еквіваленті вартості послуг за вказаний період складає 93 409,20 грн з ПДВ.

Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 93409,20 грн, що є безпідставним набуттям майна за рахунок позивача, на підставі 1212 ЦК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 03.07.2020 по 31.07.2020 на виконання умов договору відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги за договором на суму 421 848,00 грн, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками Актом приймання-передачі наданих послуг № 2/07 від 01.09.2020.

Судом встановлено, що зазначений акт був підписаний з боку позивача без жодних зауважень та заперечень щодо якості, обсягу або вартості наданих послуг.

Доказів на підтвердження наявності у позивача заперечень щодо якості та наданих послуг та/або відмови позивача від прийняття наданих відповідачем підписання вказаного акту приймання-передачі наданих послуг, а також про виконання відповідачем умов договору суду не надано.

Відповідно до статті першої Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову Звітність в Україні" (тут і надалі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, документом, який підтверджує виконання ТОВ «КНП Компані» зобов`язання з надання послуг та прийняття їх КП ГІОЦ, є саме Акт приймання-передачі наданих послуг, який є первинними бухгалтерськими документами в розумінні вищевказаних положень законодавства та засвідчує факт здійснення сторонами господарських операцій і містить інформацію про вартість послуг.

Звіт з наданих послуг, у якому на думку позивача існують розбіжності, не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні вищевказаних положень законодавства, а отже відсутні підстави для здійснення перерахунку вартості наданих послуг за Актом № 2/07 від 01.09.2020.

Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18 та В постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 927/986/17.

За умовами пунктів 4.2-4.5 Договору в акті приймання-передачі наданих послуг фіксується місячна вартість послуг Відповідача, такий акт по закінченню надання послуг надається позивачу на розгляд та підписання та є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Таким чином, позивач безпідставно вважає, що вартість послуг, наданих Відповідачем у липні 2020 року, оплачена надмірно, адже підставою для оплати саме в такому розмірі є Акт приймання-передачі наданих послуг № 2/07 від 01.09.2020 за період з 03.07.2020 по 31.07.2020, за яким вартість наданих відповідачем послуг за Договором складає 421 848,00 грн разом з ПДВ, та цей Акт є первинним документом, що погоджений позивачем.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що обсяг послуг за липень 2020 року оплачено без належної правової підстави, посилаючись на ст.1212 ЦК України, оскільки Договір підписано 03.07.2020 року, а тому у звіті наданих послуг існує завищення годин виконання, яке відбувалось протягом 01,02 липня 2020 року.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Судом встановлено, що кошти в сумі 421 848,00 грн були набуті відповідачем на підставі договору № 4868 про надання послуг від 03.07.2020 та Акту приймання-передачі наданих послуг № 2/07 від 01.09.2020, який підписаний позивачем.

Відтак, посилання позивача про безпідставність отримання відповідачем коштів спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України .

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 233, 237-240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано - 23.11.2021.

Суддя А.І. Привалов