ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3053/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської рада (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТА "-М" (вул. Шарикова, 26, м. Харків, 61106)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Владимир Я.В., в порядку самопредставництва;

відповідача - Шелушин Д.І., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТА-М", в якій просить суд:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-М" (вул. Шарикова, 26, м. Харків, 61106, Ідентифікаційний код: 31642387) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ; за реквізитами: код класифікації доходів бюджету - 24062200, номер рахунку (IBAN) - UA0020649, МФО: 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, банк отримувача - ГУК Харківської області) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) З 01.08.2019 по 30.06.2021 у сумі 462 072, 40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-М" (вул. Шарикова, 26, м. Харків, 61106, Ідентифікаційний код: 31642387) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ; за реквізитами: реєстраційний рахунок UA0032986, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО банку: 820172) витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 931, 09 грн.

Позовну заяву представник Харківської міської ради обгрунтовує тим, що в період з 01.08.2019 по 30.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІТА-М" використовувало земельну ділянку площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові без документів, що посвідчують право власності або право користування. Позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІТА-М" зберегло за рахунок Харківської міської ради, як власника вказаної земельної ділянки, майно - грошові кошти.

Ухвалою господарського суду від 02.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3053/21. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на "18" серпня 2021 р. о 12:00 год.

Протокольною ухвалою, постановленою в судовому засіданні 18.08.2021, відкладено підготовче засідання до "21" вересня 2021 року об 11:00 год.

31.08.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТА-М", через канцелярію суду (вх.№20120) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

07.09.2021 року від Харківської міської ради, через канцелярію суду (вх.№20830) надійшла відповідь на відзив, вказана відповідь долучена до матеріалів справи.

20.09.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТА-М", через канцелярію суду (вх.№21834) надійшли письмові пояснення, вказані пояснення долучено до матеріалів справи.

20.09.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІТА-М", через канцелярію суду (вх.№21833) надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2021 року, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/3053/21 на тридцять днів. Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. Підготовче провадження відкладено на "06" жовтня 2021 р. о 12:00.

Протокольною ухвалою від 06.10.2021 постановлено відкласти підготовче засідання до "26" жовтня 2021 року о 11:00 год.

22.10.2021 від Харківської міської ради, через канцелярію суду (вх№24736) надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач враховує сплачений земельний податок ТОВ"ЛІТА- М" за використання спірної земельної ділянки за 6 місяців 2021року, та просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) з 01.08.2019 по 30.06.2021 у сумі 448 197,40 грн., 6 722,96 грн. судового збору. Повернути Харківській міській раді (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ) за реквізитами: отримувач: Харківська міська рада, реєстраційний рахунок: UА0032986; Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, частину сплаченого судового збору у сумі 208,13 грн., про що винести відповідну ухвалу.

У підготовчому засіданні 26.10.2021 р. було постановлено протокольну ухвалу про прийняття та продовження розгляду справи з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. 24736), відповідно до якої ціна позову становить 448197,40 грн., в порядку приписів ст. 46 ГПК України.

В підготовчому судовому засіданні 26.10.2021 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.11.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 10.11.2021 оголошено відкладення в судовому засіданні до 23.11.2021.

В призначене судове засідання 23.11.2021 з`явився представник позивача.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.11.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд установив таке.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2021 № 267621378 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 371,6 кв. м. по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові з 18.11.2013 зареєстровано за ТОВ «ЛІТА-М» на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2001 р. № 3-2609.

Рішенням 27 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 30.10.2002 «Про припинення та надання в оренду земельних ділянок юридичним та фізичним особам» між Харківською міською радою та TOB «ЛІТА-М» було укладено договір оренди земельної ділянки (№ 8225/03 від 12.09.2003) площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) для експлуатації та обслуговування нежитлової торговельної будівлі строком до 01.10.2007.

Пунктом 33.1 додатку рішення 27 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 20.11.2013 № 1326/13 «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам України» вирішено, що договір оренди земельної ділянки, зареєстрований від 12.09.2003 № 8225/03, договір оренди землі від 08.02.2008 № 05 припиняють свою дію з дня реєстрації угод про їх розірвання.

На підставі вищевказаного рішення оформлено та зареєстровано угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.09.2003 № 8225/03 (інше речове право від 26.02.2014 № 4868054 припинено 18.07.2014). Що підтверджує витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 23.07.2014 № 24613365.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2021 № 267619400 право оренди земельної ділянки площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) припинене 18.07.2014 на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 12.09.2003 № 8225/03, зареєстрованої 26.06.2014.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2021 № 267621378 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 371,6 кв. м. по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові зареєстроване з 18.11.2013 за TOB «ЛІТА-М» на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2001 №3-2609.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.11.2020 № НВ-020 земельна ділянка площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Цільове призначення - для іншої комерційної діяльності (код ЦВПЗ 1.11.6), вид використання земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування нежитлової торговельної будівлі, дата реєстрації земельної ділянки - 23.10.2003.

Позивач у позові вказує на відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007), та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що підтверджує інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2021 № 26619400.

Також позивач зазначає, що у період з 01.08.2019 по 30.06.2021 земельна ділянка площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) використовувалась ТОВ «ЛІТА-М» без документів, що посвідчують право власності або право користування.

Розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ «ЛІТА-М» коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) від 31.12.2019 № 909/0/45-19 та від 20.11.2020 № 6149 виданих Відділом у м. Харкові ТУ Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідно до наданого розрахунку позовних вимог, Харківська міська рада просить стягнути з Відповідача безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) за період з 01.08.2019 по 30.06.2021.

Відповідачем у справі № 922/3053/21 на адресу Харківської міської ради надані докази, а саме лист Головного управління ДПС у Харківській області про сплату ТОВ «ЛІТА-М» земельного податку.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Харківській області ТОВ «ЛІТА-М» нараховано земельного податку з юридичних осіб станом і .09.2021 - 43 564,99 грн. та сплачено земельного податку з юридичних осіб 500,00 грн, тобто в місяць - 2 312,50 грн.

Харківською міською радою в процесі підготовчого провадження враховано сплачений земельний податок ТОВ «ЛІТА-М» за використання спірної земельної ділянки за 6 місяців 2021 року, у зв`язку із чим зменшено заявлені позовні вимоги до 462 072,40 грн., внаслідок надання відповідачем листа Головного управління ТЛС у Харківській області.

Свої позовні вимоги Харківська міська рада обґрунтовує саме наявністю підстав для застосування ст. ст. 1212-1214 ЦК, що підтверджує практикою Верхового Суду, відображеної у постанові Великої Палати Верхового Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову є вимога міськради про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (такий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15).

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

За змістом глави 15, статей 120, 125 ЗК України та положень статті 1212 ЦК України випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Тобто особа, яка набула права власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новий власник набув право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно.

Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.

Аналогічну правову позицію, що у розумінні наведених положень законодавства у разі виникнення в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості позивачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання із такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості, викладено у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17 від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17.

Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами суд виходить з того, що згідно чинному законодавству України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що фактичний вступ відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству. А саме, в результаті укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, котрий зареєстрований належним чином в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, посвідчення цього договору в нотаріальному порядку, його державної реєстрації.

Фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі станом на даний час в Україні також не вважається правопорушенням.

Ні Законами України, ні підзаконними, ні локальними нормативними актами відповідачеві не визначено прямого і безумовного обов`язку підписати договір оренди земельної ділянки одночасно з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна, який на ній розташований.

Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське правопорушення). Зокрема ст.ст. 22, 1166 ЦК України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст.216, 224, 225 ГК України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення.

Суд окремо зауважує на неможливості застосування норм законодавства, що регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди - ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України та ін. Упущена вигода згідно п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України є різновидом збитків. Упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Тобто, до упущеної вигоди, як різновиду збитків, в повній мірі застосовуються вимоги названих вище норм права, в т.ч. в частині необхідності наявності умов застосування у вигляді делікту (господарського правопорушення).

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини охоплюються регулюванням ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Як вбачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованою в т.ч. у відносинах, які не місять ознак делікту. Так, ч.2 ст.1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст. 144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що в даному разі наявні усі три названі ознаки.

Щодо першої - Відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові.

Збереження такого майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю за вказаною адресою. Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набуті Відповідачем будівлі, будучи згідно зі ст. 181 ЦК нерухомим майном, є органічно та нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою.

Відсутність договору оренди землі має фактичним наслідком набуття Відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті чого відбулося збереження відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у розмірі орендної плати.

Щодо другої - правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні, так як реалізація речового права на земельну ділянку згідно зі ст. 206 ЗК, п. 14.1.136 ч. 14.1 ст. 14 ПК здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем права володіння і користування земельною ділянкою безоплатно - відсутні, так само, як і підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю.

Щодо третьої - Відповідач зберіг майно за рахунок Позивача. Власником земельної ділянки по вул. Шарікова, 26 у м. Харкові є територіальна громада міста Харкова в особі Позивача відповідно до ст. 83 ЗК, за якою всі землі в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною в т.ч. в практиці Європейського суду з прав людини.

Очевидно, що такий стан речей не відповідає загальним засадам справедливості, добросовісності, розумності, закріпленим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст.ст.1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею.

Згідно із заявою позивача про зменшення позовних вимог розмір вартості майна безпідставно збереженого відповідачем за період 01.08.2019 - 30.06.2021, становить у загальному розмірі 448 197,0грн.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 448 197,0грн. законними, обґрунтованими такими, що відповідачем не спростовані і такими, що підлягають задоволенню.

Беручи до уваги, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував доводи позивача щодо наявності у останнього заборгованості за договором оренди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з орендної плати обґрунтовані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи наведене, підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 208,13 грн. сплаченого судового збору. Натомість решта судового збору - 6722,96грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з огляду на задоволення (зменшених) позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (зменшені ) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІТА-М» (вул. Шарикова, 26, м. Харків, 61106, Ідентифікаційний код: 31642387) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ; за реквізитами: код класифікації доходів бюджету - 24062200, номер рахунку (IBAN) - UA0020649, МФО: 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК Харківської області) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,0836 га по вул. Шариковій, 26 у м. Харкові (кадастровий номер :06:022:0007) з 01.08.2019 по 30.06.2021 у сумі 448 197,40 грн.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІТА-М» (вул. Шарикова, 26, м. Харків, 61106, Ідентифікаційний код: 31642387) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, , за реквізитами: реєстраційний рахунок UA0032986, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО банку: 820172) витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 722,96 грн.

Повернути Харківській міській раді (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ) за реквізитами: отримувач: Харківська міська рада, реєстраційний рахунок: UА0032986; Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, частину сплаченого судового збору у сумі 208,13 грн., про що винести відповідну ухвалу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Харківська міська рада (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІТА-М» (вул. Шарикова, 26, м. Харків, 61106, Ідентифікаційний код: 31642387).

Повне рішення складено "24" листопада 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк