ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" листопада 2021 р. Справа № 924/932/21

за позовом фермерського господарства "Горобина"

до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки; припинення права приватної власності та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

Суддя Смаровоз М.В.

Представники:

позивача: Федорчук О.В., Захаркевич О.В.;

відповідача: Коруняк Л.В.

У судовому засіданні 18.11.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фермерського господарства "Горобина" до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якій позивач просить суд: визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, за кадастровим номером :05:002:0008 (цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства); припинити право приватної власності ОСОБА_1 , скасувавши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51239185 від 20.02.2020р., ухвалене державним реєстратором Хмельницької міської ради Хмельницької області Роїк Іриною Дмитрівною, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, за кадастровим номером :05:002:0008 (цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства).

Представником відповідача у засіданні 15.11.2021р. заявлено усне клопотання про закриття провадження у справі (підтримано представником відповідача у засіданні 18.11.2021р.) у зв`язку з тим, що спір не належить до юрисдикції господарських судів.

Представники позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечують, вважаючи його безпідставним, вказуючи, що спір належить до юрисдикції господарських судів, посилаючись при цьому, зокрема, на зміст ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.04.2021р. у справі № 683/748/21.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися дана справа, господарський суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, ГПК України визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу). Для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відтак, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Відповідно до ч.2 статті 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно процесуальним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (п.1 ст. 4 ЦПК України).

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають права власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям і реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок, є цивільно-правовими. Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи.

Судом відзначається, що згідно з інформаційною довідкою від 05.10.2021р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0008, площею 2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства), означена ділянка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 . Також, як зазначено у вказаній довідці, зареєстроване інше речове право (право оренди) на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.06.2020р., зі строком дії 7 років; орендарем зареєстровано фермерське господарство "Андріївське плюс", орендодавцем - фізична особа ОСОБА_1 .

Як з`ясовано судом, у даній справі заявлено вимоги про: визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, за кадастровим номером :05:002:0008 (цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства); припинення права приватної власності ОСОБА_1 , зі скасуванням рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 51239185 від 20.02.2020р., ухваленого державним реєстратором Хмельницької міської ради Хмельницької області Роїк Іриною Дмитрівною, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, за кадастровим номером :05:002:0008 (цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства).

Відтак, оскільки заявлені вимоги безпосередньо стосуються прав, обов`язків та інтересів цієї особи ( ОСОБА_1 ), суд вважає, що відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України.

Вищенаведене відповідає висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду (зокрема, в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 361/3009/16-ц, від 15.05.2018 р. по справі № 911/4144/16, від 07 листопада 2018 року у справах № 488/6211/14-ц та № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справах № 522/7636/14-ц та № 469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 01 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16), чим, відповідно, спростовуються доводи позивача щодо юрисдикції, в межах якої має розглядатися дана справа.

Судом відзначається, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Стаття 231 ГПК України містить вичерпний перелік підстав, з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Водночас, зазначення (незазначення) під час подання позову до суду фізичної особи як відповідача, не може бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав, обов`язків та інтересів такої фізичної особи (постанова ВП ВС від 15.05.2018 р. № 911/4144/16).

За таких обставин, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд вважає за необхідне відповідно до п. 1 ч. 1 статті 231 ГПК України закрити провадження у справі № 924/932/21.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГПК України суд роз`яснює, що даний спір підлягає розгляду судом загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства (при цьому, такому зверненню не перешкоджає наявність ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.04.2021р. у справі № 683/748/21, зважаючи на те, що суб`єктний склад та предмет позовів у справах № 683/748/21 та № 924/932/21 не є тотожними). Водночас, судом зауважується, що відповідно до ч.7 ст.75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду; при цьому, процесуальний закон передбачає можливість оскарження ухвал як про відмову у відкритті, так і про закриття провадження у справі.

Також суд звертає увагу на те, що ст. 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, судом роз`яснюється, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору у разі закриття провадження у справі (зокрема, на підставі п. 1 ч. 1 статті 231 ГПК України), може бути повернута за ухвалою суду у разі подання відповідного клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 231 (п.1 ч.1), 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 924/932/21.

Ухвала набирає законної сили 18.11.2021р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 22.11.2021р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 4 прим. (всім рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (31137, Хмельницька обл., Старокостянтинівський р-н, с. Іршики); 3 - представнику фермерського господарства "Горобина" адвокату Захаркевичу О. В. (29001, м. Хмельницький, а/с 447); 4 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1).