ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2021 р. Справа № 910/202/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021

у справі №910/202/21 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" звернулося з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення заборгованості з виплати страхового відшкодування у розмірі 31029,64 грн за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант". Проте, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування за завдану шкоду лише частково у сумі 18004,45 грн, у зв`язку з чим, на переконання позивача, порушив взяті на себе зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі №910/202/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/202/21 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено за умов неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що складений на вимогу відповідача аварійний сертифікат значно занижує дійсну вартість завданої шкоди майну Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД".

Окрім цього, на переконання скаржника, місцевим господарським судом не застосовано до спірних правовідносин норму матеріального права, а саме положення ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка визначає підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 апеляційну скаргу у справі №910/202/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/202/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

18.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 27.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" придбало автомобіль "Honda CR-V" 2018 року випуску, що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля №1377 та платіжним дорученням №243 від 28.04.2020.

З метою здійснення ремонту вказаного автомобіля 30.06.2020 позивач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіДі Інсайт" договір про технічне обслуговування і ремонт автомобілів №ИНб182А-001.

23.07.2020 о 20:20 год. в місті Києві на перехресті вулиць Драйзера та Маяковського сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів марки "Skoda Superb" державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та марки "Honda CR-V" державний номер НОМЕР_2 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД".

Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2020 у справі №754/9948/20 особою, винною у скоєнні вказаної ДТП, є водій ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Skoda Superb" державний номер НОМЕР_1 застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200248911. Умовами полісу передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130000,00 грн, а франшиза - 0 грн.

Також судом першої інстанції встановлено, що 24.07.2020 позивач повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду, на підтвердження чого до матеріалів справи надано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого №ЦВ/20/5123.

Того ж дня позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" з заявою про виплату страхового відшкодування.

Також з метою здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіДі Інсайт".

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВіДі Інсайт" виставило позивачу рахунок №ИНбС-0016826 від 03.08.2020 на суму 49034,09 грн.

Натомість, відповідно до аварійного сертифікату №58-D73/7 від 11.08.2020, виконаного залученим відповідачем суб`єктом оціночної діяльності (аварійним комісаром) Стрільцем В.Г. , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, становить 21605,24 грн з урахуванням ПДВ та 18004,45 грн без ПДВ.

Відповідачем на підставі аварійного сертифікату здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт №ЦВ/20/5123 від 20.10.2020, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту та сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу, становить 18004,45 грн.

Відповідно до платіжного доручення №12280 від 20.10.2020 Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" виплачено на користь позивача 18004,45 грн страхового відшкодування.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" не погодилося з указаним розміром страхового відшкодування, у зв`язку з чим 29.10.2020 звернулося до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" з заявою про видачу копій документів та вжиття негайних заходів, у якій, зокрема, вимагало провести остаточне відшкодування шкоди згідно поданої калькуляції Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіДі Інсайт" шляхом перерахування на рахунок позивача залишкової суми у розмірі 31029,64 грн.

Оскільки відповідачем вказана вимога задоволена не була, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" звернулося до суду з даним позовом та просило стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" заборгованість з виплати страхового відшкодування у розмірі 31029,64 грн за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" зазначило, що відповідно до аварійного сертифікату №58-D73/7 від 11.08.2020, виконаного аварійним комісаром Стрільцем В.Г. , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, становить 21605,24 грн з урахуванням ПДВ та 18004,45 грн без ПДВ. Оскільки позивач не надав доказів понесення витрат з оплати ПДВ, 20.10.2020 відповідач виплатив 18004,45 грн страхового відшкодування.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, погодився з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" та зазначив, що відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Натомість, надані позивачем рахунок СТО та ремонтна калькуляція не є належними доказами на підтвердження дійсного розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля.

З наведеними висновками Господарського суду міста Києва щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремим законодавчим актом, а саме Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих осіб при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Окрім Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказані відносини регулюються також Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Водночас, вказаною статтею визначено, що у випадку, коли норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/20199/17, 14.05.2018 у справі №910/5092 та 10.07.2018 у справі №922/1436/17, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак, спеціальні норми названого закону обмежують розмір шкоди (збитків), що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоди, зокрема:

- межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів");

- вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 вказаного закону);

- страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП (п. 32.4 ст. 32 вказаного закону);

- не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу (п. 32.7 ст. 32 вказаного закону);

- страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами п. 12.1 ст. 12 вказаного закону.

Як було зазначено вище, відповідач виплатив на користь позивача 18004,45 грн страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними у ст. 9 цього закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, у розумінні Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір оціненої шкоди, який підлягає відшкодуванню, визначається з дотриманням процедури, визначеної Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, належним доказом на підтвердження розміру оціненої шкоди є звіт про оцінку майна. Разом з цим, позивачем не надано до матеріалів справи звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності, про те, що розмір заподіяної шкоди складає саме 49034,09 грн, що свідчить про недоведеність ним настання у відповідача обов`язку зі сплати різниці між встановленою останнім шкодою, та заявленою позивачем.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідач з метою визначення вартості матеріального збитку звернувся до оцінювача (аварійного комісара), згідно з розрахунком якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу "Honda CR-V" державний номер НОМЕР_2 , складає 21605,34 грн з ПДВ та 18004,45 грн без ПДВ.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту, Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" правомірно виплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" суму страхового відшкодування у розмірі 18004,45 грн, тобто, без урахування ПДВ.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обов`язку відповідача з виплати 31029,64 грн страхового відшкодування.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що складений на вимогу відповідача аварійний сертифікат значно занижує дійсну вартість завданої шкоди майну Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД". На переконання скаржника, місцевим господарським судом не застосовано до спірних правовідносин норму матеріального права, а саме положення ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що вказані твердження позивача є безпідставним та не узгоджуються зі встановленими обставинами справи.

Звертаючись до відповідача з заявою про страхове відшкодування, позивач погодився зі способом та розміром збитку, розрахованого страховиком, що підтверджується наявною у матеріалах справи заявою №ЦВ/20/5123 від 24.07.2020. При цьому, спосіб розрахунку розміру збитків, застосований відповідачем, повністю узгоджується з приписами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки страховиком визначено матеріальний збиток з урахуванням оціненої шкоди, а не на підставі рахунку та ремонтної калькуляції СТО.

Щодо доводів позивача відносно незастосування відповідачем положень ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів зазначає, що наведена норма закону визначає підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Проте, відповідачем не приймалося будь-яких рішень щодо відмови у виплаті позивачеві страхового відшкодування. Тобто, вказана норма закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/202/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/202/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/202/21.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Ресурс ЛТД".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов