РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021Справа № 910/12046/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Окуджаві Г. Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ратіо Карпет"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 406 287,50 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Стаценко А. С.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Ратіо Карпет" (далі - ТОВ "Ратіо Карпет", позивач) до Комунального підприємства "Київпастранс" (далі - КП "Київпастранс", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 406 287,50 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 52.18-464 від 08.10.2018 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Ратіо Карпет" просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 308 396,00 грн., пеню у сумі 43 841,75 грн., інфляційні втрати у сумі 36 819,98 грн. та 3 % річних у сумі 17 229,77 грн., що разом становить 406 287,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, у встановлений законом строк, надав суду відзив на позов, у якому заперечив вимоги про стягнення пені з огляду на сплив строку спеціальної позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання, призначене на 18.11.2021, представник позивача не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не подав, у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Просив відмовити у його задоволенні.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті позову, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що 08.10.2018 між ТОВ "Ратіо Карпет" (постачальник) та КП "Київпастранс" (покупець) був укладений договір поставки № 52.18-464 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця конструкційні матеріали, а покупець сплатити за товар у визначеному асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток 1) до договору (п. 1.1 договору).

Сума цього договору визначається згідно зі специфікацією та становить 2 500 000,00 грн. з ПДВ (п. 3.1 договору). Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару (п. 4.1 договору).

Строк поставки товару установлено протягом строку дії договору (п. 5.1 договору). Поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно Інкотермс-2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП "Київпастранс" (п. 5.2 договору). Поставка партії товару здійснюється не пізніше двох календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки. Порядок приймання-передачі товару наведений у додатку № 3, що є невід`ємною частиною договору (п. 5.5 договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за товар, який відповідає технічним та якісним характеристикам (п. 6.1.2 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 08.10.2019 включно, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час виконання цього договору (п. 11.1).

Специфікацією до договору сторони погодили найменування товару, його кількість та загальну вартість, що становить 2 500 000,00 грн., а у додатку № 3 - порядок приймання-передачі товару, зокрема, передача-приймання товару відбувається на складі покупця або його філій та відокремлених підрозділів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (п. 1.4 додатку). Уповноважені представники обох сторін перевіряють відповідність товару вимогам договору, за результатами чого уповноважені представники сторін підписують накладну на товар (п. 1.4.1 додатку). Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару покупцю та підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар (п. 1.5 додатку).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки, відповідно до видаткових накладних № 0244 від 16.10.2018, № 0331 від 20.12.2018, № 0136 від 25.04.2019, № 0117 від 25.04.2019, № 0119 від 25.04.2019, № 0015 від 27.05.2019, № 0016 від 27.05.2019, № 0003 від 04.06.2019, № 0022 від 24.06.2019, № 0007 від 30.07.2019, № 0008 від 30.07.2019, № 0002 від 28.08.2019, № 0003 від 28.08.2019, підписаних сторонами без зауважень, у період з 16.10.2018 по 28.08.2019 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 371 299,40 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання з оплати товару виконав неналежним чином, його вартість сплатив частково - на суму 1 062 903,40 грн., що підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень за період з 02.11.2018 по 24.11.2020 та копіями банківських довідок з рахунку позивача. Таким чином встановлено, що у КП "Київпастранс" перед ТОВ "Ратіо Карпет" виникла заборгованість у сумі 308 396,00 грн., про що також свідчать акти звіряння розрахунків станом на 01.01.2020 р.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 308 396,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Також за прострочення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 43 841,75 грн., нараховану за період з 22.05.2019 по 22.05.2020 на підставі укладеного сторонами договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 7.3 договору сторони погодили, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, зважаючи на наведені положення чинного законодавства та умови договору, нарахування пені за порушення зобов`язання було здійснено позивачем правомірно.

Разом з тим, КП "Київпастранс" заявило клопотання про застосування строку спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені у сумі 43 841,75 грн.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" перебіг строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, оскільки нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то позовна давність спливає через рік від того дня, з якого нараховано санкцію. Вказана позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.07.2019 по справі № 911/1563/18, від 22.08.2019 по справі № 914/508/17, від 11.11.2019 по справі № 904/1038/19, від 11.02.2020 по справі № 916/612/19.

З указаного слідує, що оскільки господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

У даному випадку за порушення зобов`язання зі сплати товару, поставленого у лютому-серпні 2019 р., позивач нарахував пеню за період з 22.05.2019 по 22.05.2020, строк позовної давності якої спливає (відповідно) 22.05.2020 (за першою датою періоду для нарахування пені) та 22.05.2021 (за останньою датою періоду для нарахування пені).

Водночас, судом враховано, що строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, зокрема, щодо строку позовної давності зі стягнення пені, були продовжені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" з 02.04.2020 р. на строк дії карантину.

Отже, зважаючи на те, що з даним позовом ТОВ "Ратіо Карпет" звернулось 22.07.2021 та те, що з 02.04.2020 строк позовної давності для стягнення пені у зв`язку з карантином був продовжений, то пеня, нарахована за період з 22.05.2019 по 22.05.2020, підлягає задоволенню.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку, що він здійснений правильно та з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 43 841,75 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 36 819,98 грн. та 3 % річних у сумі 17 229,77 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний перерахунок суми заявлених матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 17 229,77 грн. та інфляційна складова боргу в сумі 36 227,04 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки позивачем був застосований неправильний індекс інфляції за заявлений період.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ "Ратіо Карпет" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді судового збору на суму 6 094,31 грн. та витрат на правничу допомогу на суму 41 600,00 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у строк, визначений законом, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 41 600,00 грн. заявник надав: свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, видане адвокату Поліщук А. П. (серія КС № КС № 9301/10); договір про надання правової допомоги № 4 від 02.04.2021; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 31.08.2021 на суму 41 600,00 грн., детальний перелік наданих адвокатом послуг із кількістю використаного часу та визначення вартості однієї години роботи адвоката у сумі 1 600,00 грн.; платіжне доручення № 64 від 31.07.2021 р. на суму 41 600,00 грн.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, вважає їх достатніми для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даній справі суд приймає до уваги той факт, що спір між сторонами не є складним, підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу у кваліфікованого юриста, справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні у 3 судових засіданнях, з яких представник позивача був присутнім тільки на 1. У той же час, суд враховує, що позов не містить якогось складного обґрунтування, двозначні докази чи обставини, які б потребували додаткового їх вивчення, у справі відсутні, будь-які додаткові процесуальні дії під час розгляду справи судом не проводились, а відповідач фактично визнав суму основного боргу.

Отже, виходячи з принципу співмірності та розумності суми винагороди за адвокатські послуги, враховуючи заяву відповідача про зменшення розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ТОВ "Ратіо Карпет" на правничу допомогу з 41 600,00 грн. до 5 000,00 грн. та покласти їх разом із судовим збором у сумі 6 094,31 грн. на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України (у зв`язку із частковим задоволенням позову).

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ратіо Карпет" до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення заборгованості у сумі 406 287,50 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ратіо Карпет" (29000, м. Хмельницькаий, вул. Прикордонників, буд. 1/2, ідентифікаційний код 40976202) основний борг у сумі 308 396 (триста вісім тисяч триста дев`яносто шість) грн. 00 коп., пеню у сумі 43 841 (сорок три тисячі вісімсот сорок одна) грн. 75 коп., інфляційні втрати у сумі 36 227 (тридцять шість тисяч двісті двадцять сім) грн. 04 коп., 3 % річних у сумі 17 229 (сімнадцять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 77 коп., судовий збір у сумі 6 085 (шість тисяч вісімдесят п`ять) грн. 42 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 4 992 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 70 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 18 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складений 23 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.