УХВАЛА

16 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 904/5948/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Случ О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.,

та представників

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: Балакін Є.В. (присутній в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2021

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020

у справі № 904/5948/18

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд",

про розірвання договору про постачання електричної енергії № 1429 від 20.11.2008,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" звернулося до господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18.

Вказана заява обґрунтована наступними обставинами:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18 ґрунтувалося на обставинах, що встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 у справі № 175/3627/17, які не потребують доказування і свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" неправомірно набуло право власності на спірне майно і таким чином, право власності і користування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" не припинилося, а тому в Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" немає підстав стверджувати про припинення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" права користування електроенергією за договором постачання від 20.11.2008 № 1429.

- вказане рішення скасовано постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 175/3267/17 з відмовою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про визнання недійсними договорів купівлі - продажу від 15.08.2017 № № 807, 810;

- вказаною постановою Верховного Суду від 02.12.2020 спростовано факт неправомірності набуття права власності на майно Товариством з обмеженою відповідальністю "Аріанд", а право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" на майно, розташоване по вул. Василя Сухомлинського, 110 в смт. Слобожанське, Дніпропетровського району припинено, що є підставою для припинення права користування електроенергією за договором постачання електричної енергії від 20.11.2008 № 1429.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 (суддя Татарчук В.О.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2021 (колегія суддів у складі: Чередко А.Є. - головуючий, Білецька Л.М., Кузнецов В.О.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18 за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі №904/5948/18 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд", про розірвання договору про постачання електричної енергії від 20.11.2008 № 1429 задоволено. Розірвано договір про постачання електричної енергії від 20.11.2008 № 1429 укладений між Відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія "Дніпрообленерго" (правонаступник - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" 4 915 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18 за нововиявленими обставинами суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, виходили з того, рішення від 14.01.2020 про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про розірвання договору про постачання електричної енергії від 20.11.2008 № 1429 ґрунтується на обставинах, встановлених під час розгляду справи № 175/3267/17 та результатах її розгляду, зокрема, визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 15.08.2017 №№807, 810, на підставі яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" набуло право власності на спірні об`єкти нерухомості, скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" на ці об`єкти нерухомості та зобов`язання останнього усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" у користуванні спірним майном. Тобто, на час ухвалення первісного рішення у справі, факти виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: 52005, Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, вибуття з володіння останнього цього майна поза його волею та відновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" на це майно підтверджувались, судовим рішенням у справі № 175/3267/17, яке набрало законної сили, а тому підстави для розірвання спірного договору були відсутні.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 175/3267/17 рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27.11.2019 скасовано з відмовою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 15.08.2017 №№ 807, 810; закрито провадження у справі № 175/3267/17 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" у користуванні майном, розташованим за адресою: 52005, Дніпропетровська область Дніпровський район, смт Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, шляхом його повернення та скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд".

Таким чином постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 про скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 27.11.2019 у справі № 175/3267/17, на переконання судів обох інстанцій, є підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 за нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України ) та його скасування.

Судами обох інстанцій також встановлено, що 01.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія "Дніпрообленерго" (правонаступник - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" (надалі - відповідач) укладено договір №1783/08 про приєднання до електричних мереж (далі Договір № 1783), за яким позивач приєднує до своїх електромереж електроустаткування Відповідача потужністю 60 кВт (за адресою: вул. Совхозна, м. Дніпропетровськ).

20.11.2008 між позивачем та відповідачем укладено договір № 1429, предметом якого є продаж позивачем відповідачу електроенергії для забезпечення потреб електроустановок позивача з приєднаною потужністю 60 кВт, при цьому, точка продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між позивачем і відповідачем та "Загальна схема електропостачання".

Відповідно до п. 1 вказаного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 60,0 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 9.8 зазначеного договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009.

Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.8.1 договору).

30.10.2012 позивач, листом № 13310/1010 "Про погодження проекту" повідомив відповідача про погодження робочого проекту № 1210005 щодо збільшення потужності з 60 кВт до 138 кВт в частині організації розрахункового обліку електроенергії для складських приміщень Відповідача за адресою: Дніпропетровський район, с. Ювілейне, вул. Совхозна (далі Об`єкт).

28.09.2015 позивач та відповідач уклали договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 1429 А (надалі - Договір № 1429 А), за предметом якого, відповідно умов пункту 1.1 цього договору є зобов`язання відповідача забезпечити технічну можливість передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок позивача, або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує позивач, в межах величин, дозволених постачальником електричної енергії до використання.

06.03.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угода № 5 до договору № 1429 (надалі - Додаткова угода № 5), пунктом 1 якої, встановлено розділ 1 договору № 1429 "Предмет договору", викласти в наступній редакції: "Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 372 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору".

04.08.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір про приєднання до електричних мереж № (надалі - Договір № ), відповідно умов якого, до електромереж позивача приєднуються розташовані по вул. Василя Сухомлинського, 110 в смт. Слобожанське, складські приміщення відповідача. Технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок, видані 04.08.2017 та є додатком до Договору № (надалі - далі Технічні умови). З додатку № 1 до Технічних умов вбачається, що розрахунковий облік електроенергії електроустановок складських приміщень відповідача за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р - н, с. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, встановлено на вводі належного відповідачу Трансформатора.

В подальшому об`єкти нерухомості за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р - н, с. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110 вибули з володіння Tовариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" та на час відкриття провадження у даній справі перебували у володінні Tовариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд".

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Tовариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" уклало із постачальником договір про постачання електричної енергії від 27.02.2018 № 2114 та договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 27.02.2018 № 2114А, згідно з якими Tовариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" здійснює споживання електричної енергії та обслуговування електроустановок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського (Совхозна), 110.

Зміна власника об`єктів нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського (Совхозна), 110 та укладення позивачем договору про постачання електричної енергії від 27.02.2018 № 2114 з Tовариством з обмеженою відповідальністю "Аріанд" і були підставами для звернення позивача з відповідним позовом до відповідача про розірвання договору про постачання електричної енергії від 20.11.2008 № 1429.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18, яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2020, в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про розірвання договору про постачання електричної енергії № 1429 від 20.11.2008 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача місцевий господарський суд виходив з того, що будівлі і обладнання, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Сухомлинського Василя, будинок 110, для забезпечення потреб яких і був укладений договір № 1429 є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" та вибули з володіння останнього поза його волею, що встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 у справі № 175/3267/17, а тому підстави встановлені ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України для розірвання договору відсутні.

Не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2021 та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 у справі № 904/5948/18, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18 за нововиявленими обставинами відмовити та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020.

Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме - неврахування висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених в постановах: від 27.05.2020 у справі № 927/943/16, від 24.12.2020 у справі № 910/19729/16, від 02.03.2021 у справі № 910/12257/13, та в ухвалі від 16.07.2020 у справі № 910/8113/16.

Доводи скаржника зводяться до того, що постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 175/3267/17 є підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі №904/5948/18 за нововиявленими обставинами, однак не є нововиявленою обставиною в розумінні ч. 2 ст. 320 ГПК України, що виключає наявність законних підстав для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020. Водночас скаржник зазначає, що обставини протиправного позбавлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" майна і набуття цього майна Товариством з обмеженою відповідальністю "Аріанд", які розглядалися у справі № 175/3267/17 і встановлені постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020, існували на час ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області рішення від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18 і жодних нових обставин у справі № 175/3267/17, які б спростували, встановлені судовими рішеннями Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2018 та Дніпропетровського апеляційного суду від 27.11.2019 - постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 не містить, що виключає правову кваліфікацію встановлених постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 обставин, як нововиявлених, а також і виключає правову кваліфікацію вказаної постанови, як нововиявленої обставини.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2021 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.11.2021 та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 03.11.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" 05.11.2021 подало відзив на касаційну скаргу (отриманий Судом 15.11.2021). Втім, враховуючи, що відзив подано поза межами строку, встановленого в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2021 (до 03.11.2021), він долучається до матеріалів справи однак залишається без розгляду відповідно до положень ст. ст. 118, 295 ГПК України.

Також 12.11.2021 на адресу Касаційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" надійшли письмові пояснення до касаційної скарги (сформовані в системі "Електронний суд" 11.11.2021).

Крім того, 16.11.2021 від представника Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" надійшла заява про розгляд справи за відсутності (без участі) представника (сформована в системі "Електронний суд" 15.11.2021).

Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 300 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як свідчить зміст п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, право касаційного оскарження судових рішень належить зокрема учасникам справи у разі підтвердження ними наявності зазначеної ними підстави касаційного оскарження судових рішень, зокрема, неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

При цьому, як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19, подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин та об`єкт (предмет).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі №925/3/7, п. 40 постанови від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі №923/682/16.

Отже, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц).

Отже, подібність правовідносин може мати місце не лише у разі тотожності (аналогічності), тобто ідентичності (однаковості) суб`єктного, об`єктного і змістовного критеріїв, але й також у разі їх схожості, що визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

При цьому, слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

В обґрунтування п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржник посилається на неврахування апеляційним судом висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених в постановах: від 27.05.2020 у справі № 927/943/16, від 24.12.2020 у справі № 910/19729/16, від 02.03.2021 у справі № 910/12257/13, та в ухвалі від 16.07.2020 у справі № 910/8113/16.

Проаналізувавши обставини правовідносин у даній справі та у справах, на постанови в яких посилається скаржник, шляхом співставлення їх суб`єктів, об`єктів та юридичного змісту колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у справах не є подібними, тому підстави для врахування позицій Верховного Суду, на які посилається скаржник, відсутні, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій у справі № 904/5948/18 підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 заявником визначено п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду).

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 у справі № 904/5948/18 за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що при ухваленні рішення від 14.01.2020 про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання договору про постачання електричної енергії від 20.11.2008 №1429 господарським судом Дніпропетровської області в основу рішення покладено обставини, встановлені під час розгляду справи № 175/3267/17, зокрема, визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 15.08.2017, на підставі яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріанд" набуло право власності на спірні об`єкти нерухомості, скасування записів про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріанд" на ці об`єкти нерухомості та зобов`язання останнього усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" у користуванні спірним майном. Тобто, на час ухвалення первісного рішення у справі, факти виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: 52005, Дніпропетровська область Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 110, вибуття з володіння останнього цього майна поза його волею та відновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" на це майно підтверджувались, судовим рішенням від 21.12.2018 у справі № 175/3267/17, яке набрало законної сили, а тому підстави для розірвання спірного договору були відсутні.

При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 відповідне судове рішення у справі №175/3267/17 було скасовано, що на переконання судів, є підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 за нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України та його скасування.

Так у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 927/943/16 заявник як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами посилався на п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України - виявлену у кримінальному провадженні обставину фіктивності та монтажу протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Аратта-Агро" № 1 від 03.08.2016, в підтвердження чого надав до суду висновки експертів №21947/17-33/848/849/18-3 від 31.01.2018, №18423-18425/18-33/25717-25720/18-33 від 29.11.2018, довідки ГУ НП в Чернігівській області від 22.08.2019 з аналізом трафіків мобільного оператора за №2300124/12/01/2019, від 22.05.2017 за №1271/114/12/01/2017, від 29.08.2017 за №2170/124/12/02/2017, від 07.06.2018 за №1205/124/12/01/2018. На думку заявника, вказані документи є доказами нововиявленої обставини і не є новими доказами у справі №927/943/16.

Надаючи оцінку вказаним висновкам експертів №21947/17-33/848/849/18-3 від 31.01.2018, №18423-18425/18-33/25717-25720/18-33 від 29.11.2018, довідки ГУ НП в Чернігівській області від 22.08.2019 з аналізом трафіків мобільного оператора за №2300124/12/01/2019, від 22.05.2017 за №1271/114/12/01/2017, від 29.08.2017 за №2170/124/12/02/2017, від 07.06.2018 за №1205/124/12/01/2018, суди попередніх інстанцій у справі № 927/943/16 дійшли висновку про те, що ці висновки та довідки за своєю правовою природою є новими доказами, наданими стороною, яка приймала участь у розгляді справи, вказані висновки експертів та довідки не існували на час розгляду справи та прийняття рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.03.2017, що виключає їх правову кваліфікацію як нововиявлених обставин.

Встановивши зазначені обставини суди попередніх інстанцій дійшли висновку, про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд рішення у справі № 927/943/16 за нововиявленими обставинами.

У справі № 910/19729/16 судами розглядалось питання щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Так в якості нововиявлених обставин Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначив порушення вимог законодавства України на момент проведення торгів (аукціону) та укладення договору від 12.01.2015, які існували при винесенні судом рішення, однак сторонам та учасникам судового провадження не могли бути відомі, і які встановлені судовим рішенням - ухвалою Вищого антикорупційного суду від 04.06.2020 у справі № 991/2995/19.

Заявник вважав, що висновки Господарського суду міста Києва у справі № 910/19729/16 про відмову у задоволенні позовних вимог спростовуються фактами та обставинами, встановленими в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 04.06.2020 у справі № 991/2995/19, яка набрала законної сили 12.06.2020.

Судові рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 у даній справі мотивовані, зокрема, тим, що підставою прийняття рішення про відмову у позові є недоведеність позивачем належними та допустимими доказами того, що в результаті проведення спірного аукціону та укладання за його наслідками договору купівлі-продажу прав вимоги від 12.01.2015 було порушено права та/або законні інтереси позивача, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для застосування певних способів захисту та є підставою для відмови у позові, а тому встановлені ухвалою Вищого антикорупційного суду від 04.06.2020 у справі № 991/2995/19 обставини не можуть бути нововиявленими в розумінні положень ст. 320 ГПК України, оскільки врахування цих обставин судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято.

Колегія суддів зауважує, що у справі № 910/12257/13 суди взагалі не розглядали питання щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами, а Верховний Суд за наслідками перегляду ухвали апеляційного суду вирішував питання щодо правомірності відмови у відкритті апеляційного провадження, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що правовідносини у справах №№ 927/943/16, 910/19729/16, 910/12257/13 та у справі № 904/5948/18 є різними за предметом позову, підставами позову, змістом позовних вимог, встановленими судами фактичними обставинами, матеріально - правовим регулюванням спірних правовідносин, що виключає можливість застосування висновків, викладених у вказаних постановах, до правовідносин у розглядуваній справі.

При цьому посилання скаржника на ухвалу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/8113/16, не приймаються судом, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові саме Верховного Суду.

Отже посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/8113/16 є помилковими.

Інші доводи скаржника не обґрунтовані підставами відкриття касаційного провадження, у зв`язку з чим Верховним Судом не розглядаються.

Враховуючи, що скаржником не наведено жодного висновку Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України до подібних правовідносин на підтвердження неправильного застосування вказаної норми судами у даній справі, такі доводи в силу вимог ч. 2 ст. 287 ГПК України колегією суддів не розглядаються.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З огляду на те, що аналіз висновків, зроблених судами у даній справі, що оскаржується, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, і ці висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 287, 296, 326 ГПК України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро І К-2006/2" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2021 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 у справі № 904/5948/18 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.