ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 м. Дніпро Справа № 904/2479/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 (суддя Первушин Ю.Ю.) у справі № 904/2479/21

за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст і мотиви оскаржуваної ухвали у справі.

Фізична особа - громадянка України ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття справи щодо неплатоспроможності фізичної особи у відповідності до статей 115-121 Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просила: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи; визнати фізичну особу неплатоспроможною; прийняти пропозиції щодо реструктуризації боргів; списати борги боржнику; зупинити та списати всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, (загальний мораторій), починаючи з дня винесення рішення; задовольнити заяву; винести відповідне рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі № 904/2479/21 повернуто заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2021 заявником отримано нарочним 25.03.2021, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за №799, що міститься в матеріалах справи (такі ж відомості містяться і на сайті Укрпошти).

Таким чином, останнім днем для подання заяви про усунення недоліків було 05.04.2021 (включно).

Проте, боржником ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунуто недоліки заяви, у зв`язку з чим суд вирішив повернути заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і додані до неї документи без розгляду. А саме ОСОБА_1 не надала документів, що підтверджують її право власності на майно, а також доказів, що підтверджують фінансування витрат на авансування винагороди керуючого реструктуризацією.

2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі № 904/2479/21 скасувати, справу передати до господарського суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що:

1. Оскаржувану ухвалу вона отримала 20.07.2021. Заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та додані до неї документи подані до суду в електронній формі. Будь-які процесуальні документи з боку суду паралельно з порядком, визначеним процесуальним законодавством, повинні були бути направлені до особистого електронного кабінету користувача ОСОБА_1 .

2. Підстави, визначені судом першої інстанції для залишення позову без руху, скаржниця вважає необґрунтованими та безпідставними. Так, повертаючи заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження про неплатоспроможність з причин відсутності документів, обов`язковість подання яких визначена ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки під час дослідження заяви суд повинен керуватись не лише приписами Кодексу України з процедур банкрутства, а і враховувати імперативні норми Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено загальні вимоги до форми та змісту заяви. Вважає, що суд під час дослідження документів, доданих до заяви про визнання фізичної особи неплатоспроможною, допустився надмірного формалізму, чим створює перешкоди заявнику у доступі до правосуддя.

3. Скаржниця вважає, що питання щодо звільнення від авансування щодо винагороди арбітражного керуючого, керуючого реструктуризацією у справах про неплатоспроможність фізичних осіб на національному рівні ще не вирішено, що є прогалиною у законодавстві. Судовий збір, як і винагорода арбітражному керуючому, надсилається на один і той же розрахунковий рахунок суду, тому за аналогією права, скаржниця вважає за можливе керуватись практикою, яка сформувалась на сьогоднішній день щодо сплати судового збору. З огляду на те, що у боржника відсутня реальна можливість сплати авансового внеску на дату звернення із заявою, без отримання коштів у фінансових установах, що додатково збільшить суму заборгованості, боржник змушений був просити суд звільнити від сплати винагороди арбітражного керуючого та включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації, або включити цю суму винагороди арбітражним керуючим із можливістю її першочергової оплати саме з фонду, чи включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах, передбачених планом реструктуризації, схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом - до моменту отримання боржником заробітної плати, якої вистачить для здійснення оплати послуг керуючого реструктуризацією. Вважає, що відсутність грошових коштів у боржника не може бути перешкодою для здійснення правосуддя.

3. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження; клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі № 904/2479/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі № 904/2479/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 17.11.2021 о 14:15 год.

Апелянт у судове засідання не з`явився, 17.11.2021 його представник подав до суду заяву про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги за відсутності представника апелянта, клопотання останнього про відкладення розгляду скарги не підлягає задоволенню.

17.11.2021 прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін з таких підстав.

4. Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції частково погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Кодекс України з процедур банкрутства є спеціальним нормативно-правовим актом і тому норми інших законодавчих актів, у тому числі господарського процесуального законодавства, застосовуються субсидіарно (ч. 1 ст. 2 КУзПБ).

При цьому, таке застосування загальних норм настільки має місце, наскільки вони не змінюються або не протирічать спеціальним нормам Кодексу України з процедур банкрутства.

В силу положень ст. ст. 113, 117 КУзПБ у справах про неплатоспроможність громадян суди мають застосовувати норми, які стосуються юридичних осіб, у тому числі ст. ст. 37, 38 Кодексу.

Стаття 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає три підстави для повернення заяви без розгляду, з яких тільки одна стосується недотримання саме вимог щодо оформлення заяви, передбаченої ст. 34 або ст. 116 КУзПБ.

Це має місце коли заява про відкриття провадження у справі про банкрутство підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не мала права її підписувати.

Інших підстав для повернення заяви або відмови в її прийнятті у разі недотримання форми заяви Кодекс не містить.

При цьому, як четвертою, так і третьою книгою Кодексу України з процедур банкрутства не врегульовані дії судді при виявленні інших недоліків заяви про відкриття у справі про неплатоспроможність фізичної особи, зокрема ст. ст. 37, 38 та 113, 116, 117 КУзПБ.

У зв`язку з цим виникла колізія між зазначеними нормами КУзПБ та ст.174 ГПК України, як загальною нормою, яка регулює питання залишення позову без руху.

Така колізія повинна бути усунена шляхом застосування до вказаних правовідносин ст. 174 ГПК України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексу України з процедур банкрутства.

Ці особливості стосуються вимог, які законодавець виклав відносно заяв про відкриття провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що містяться у ст. ст. 34 та 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тобто, суддя у разі виявлення невідповідності заяви про відкриття у справі про неплатоспроможність фізичної особи вимогам статті 116 КУзПБ має протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду постановити ухвалу про залишення заяви без руху. А у разі неусунення вказаних в ухвалі недоліків повернути заяву заявникові (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, встановивши, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 116 КУзПБ, правильно застосував саме загальну норму ст. 174 ГПК України з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ, залишив заяву без руху та надав строк для усунення недоліків.

Проте, відповідно до ухвали суду першої інстанції, повертаючи заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд зазначив, що заявниця ухвалу від 18.03.2021 отримала нарочним 25.03.2021, що підтверджується її особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за №799, останній день для надання до суду заяви з усуненими недоліками був 05.04.2021 (включно). Також суд зазначив, що ОСОБА_1 не подано до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку Розділу IIІ ГПК України із додержанням вимог, передбачених статтями 162, 164, 172 ГПК України; не надано копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: реєстраційний номер майна: 9424289, тип майна: будинок; адреса нерухомого майна; загальна площа (кв.м): 46,70; житлова площа (кв.м): 24,10; площа земельної ділянки (кв.м): 1144; загальна площа нерухомого майна (грн.): 16521; форма власності: приватна з часткою власності 1/1; боржником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, суд першої інстанції дійшов висновку, що подана заява не відповідає змісту вимог, визначених статтею 116 Кодексу України з процедур банкрутства, однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та додані до неї документи подані до суду першої інстанції в електронній формі.

Частинами 5, 6 статті 42 ГПК України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форми процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему .

Відповідно до пункту 17.1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Разом з цим, абзацом другим пункту 17.15 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" № 229 (6984) 01.12.2018.

У подальшому, у газеті "Голос України" (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно з яким (відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС), повідомлено про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01.12.2018).

Чинним наказом Державної судової адміністрації від 22.12.2018 № 628 місцевим та апеляційним судам повідомлено про початок функціонування підсистеми "Електронний суд" та у ході її тестового режиму експлуатації наказано керуватись вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, у частині функціонування підсистеми електронного суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.04.2021 справа № 909/995/19 (909/260/20)).

Отже, відповідне право особи звернутись до суду через систему "Електронний суд" повністю врегульовано на нормативному рівні.

Згідно з п. 6 розділу XI Положення №30 документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД (електронний документ) та ЕКПД (електронна копія паперового документа). Суди та ОСП приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки.

Пунктами 12, 14, 16 розділу II Положення №30 встановлено, що електронна копія паперового документу (ЕКПД) - результат повного відтворення інформації та реквізитів паперового документу у електронно-цифровій формі. Включає оптичний образ документу в форматі PDF, його текст у метаданих, реєстраційну інформацію, тощо (12); електронний документ (ЕД) - оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора (14); електронний цифровий підпис (ЕЦП) - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

Колегія суддів зазначає, що, нормами ст. 6 ГПК України регламентовано, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За приписами частин 5, 6 статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Згідно з ч. 8 ст. 6 ГПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не передбачено цим Кодексом. Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Отже, враховуючи положення цієї статті процесуальним законодавством передбачений обмін документами між сторонами і судом не тільки у паперовому вигляді, а й в електронному.

Таким чином, з огляду лише на наявність підписаного рекомендованого повідомлення про отримання ухвали від 18.03.2021 та відсутності відомостей здійснення судом направлення відповідної ухвали заявниці через підсистему "Електронний суд", у суду першої інстанції були відсутні підстави повернути заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без розгляду. Однак, є правильним висновок місцевого господарського суду про те, що скаржник не надав до суду правовстановлюючих документів.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, оскільки обов`язок оплати винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства покладено саме на боржника.

6. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, про що відображено у п. 5 цієї постанови, що не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, викладені в п. 2 цієї постанови, з таких підстав.

Одночасно із заявою про відкриття провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 надала клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією), в якому вона просила звільнити боржника від сплати винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень шляхом включення цієї суми до заборгованості боржника або стягнути її з кредиторів. Також заявниця просила розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна боржника.

Зазначене клопотання обґрунтовано такими обставинами.

У боржника на сьогодні скрутне матеріальне становище та відсутня реальна можливість сплати такого авансового внеску, у зв`язку з чим просить суд звільнити від сплати винагороди та включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для оплати винагороди арбітражним керуючим із можливістю її першочергової оплати саме з фонду, або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах, передбачених Планом реструктуризації (відстрочення), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом - до моменту отримання боржником заробітної плати, якої вистачить для здійснення оплати послуг керуючого реструктуризацією.

Поняття, розмір та склад винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат врегульовано положеннями ст. 30 КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою; 6) отримувати інформацію з державних реєстрів; 7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Вказана норма чітко визначає, що грошова винагорода є платою арбітражному керуючому за виконання ним повноважень у справі і, відповідно, не є судовими витратами, в тому числі судовим збором, а тому до грошової винагороди не може бути застосована аналогія права із судовим збором.

7. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.

Дане питання не вирішувалось.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

9. Судові витрати.

Оскільки скаржницю було звільнено від сплати судового збору останній не розподіляється.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі № 904/2479/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 у справі № 904/2479/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дати складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22.11.2021

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко