ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 924/1304/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

позивача - не з`явились,

відповідача 1 - Чулкової Н.К. ,

відповідача 2 - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 (суддя Танасюк О.Є.), постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021

та касаційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Рейзен"

на додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 (головуючий суддя - Розізнана І.В., судді: Філіпова Т.Л., Грязнов В.В.)

у справі №924/1304/20

за позовом ОСОБА_2

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Рейзен",

2. Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.1.У грудні 2020 ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен» (далі - ТОВ "Люкс-Рейзен") та Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Люкс-Рейзен", прийнятого за результатами розгляду другого питання порядку денного, оформленого протоколом №21 від 25.09.2019, в частині виключення ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" та зобов`язання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради скасувати реєстраційну дію/запис, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо виключення ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Люкс-Рейзен".

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним виключенням ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Люкс-Рейзен", зважаючи на те, що в порушення частини першої статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" директором товариства не формувалось й не надсилалось повивачу письмове попередження про прострочення, яке б містило інформацію про невнесений своєчасно вклад чи його частини та додатковий строк, наданий для погашення заборгованості.

1.3. За твердженнями позивача, неповідомлення його про проведення загальних зборів свідчить про порушення порядку проведення загальних зборів та нелегітимність оспорюваного рішення.

1.4.Заперечення відповідача 1 проти позову мотивовані тим, що всупереч норм частини першої статті 52 Закону України "Про господарські товариства", статті 144 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) та рішення установчих зборів засновників ТОВ "Люкс-Рейзен", оформленого протоколом №1 від 31.03.2017, позивач не вніс свій вклад до статутного капіталу у строк, встановлений законодавством та установчими документами ТОВ "Люкс-Рейзен", що стало підставою для прийняття рішення про виключення його зі складу учасників товариства.

1.5.За твердженнями відповідача 1, з урахуванням п.6.11 Статуту всім учасникам "Люкс-Рейзен", в тому числі ОСОБА_2 , було під розпис вручено повідомлення про проведення загальних зборів учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" 25.09.2020, яке містило дату, час, місце їх проведення, а також порядок денний.

1.6.Відповідач 1 наголошував, що з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.12.2020 у справі №907/155/19, позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів в частині виключення позивача зі складу учасників товариства не є належним та ефективним способом захисту порушеного права та пред`явлені до неналежних відповідачів.

1.7.Заперечення відповідача 2 обґрунтовані тим, що ТОВ "Люкс-Рейзен" було подано всі необхідні документи для проведення державної реєстрації, зазначені документи відповідали вимогам законодавства, відтак з урахуванням відсутності підстав для зупинення розгляду документів чи відмови у державній реєстрації, державним реєстратором у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» було проведено реєстрацію та внесено відповідний запис до реєстру.

1.8.Відповідач 2 звертав увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.06.2020 у справі №922/1393/19, відповідно до якої орган державної реєстрації не є учасником спірних корпоративних правовідносин, що виникли між товариством та його учасниками з приводу визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства та виключення окремих осіб зі складу учасників товариства.

1.9.В додаткових поясненнях позивач, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2020 у справі №922/2120/19, вказував, що ним обрано належний та ефективний спосіб захисту, адже в результаті задоволення позовних вимог до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будуть внесені зміни, наслідком яких стане відновлення ОСОБА_2 в якості учасника ТОВ "Люкс-Рейзен", що свідчитиме про повне поновлення прав та інтересів позивача.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.31.03.2017 відбулися установчі збори засновників ТОВ "Люкс-Рейзен", на яких було прийнято рішення про створення господарського товариства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Рейзен", місцезнаходження: 29000, м. Хмельницький, вул. Привокзальна площа, 2 (друге, третє питання порядку денного).

2.2.По четвертому питанню порядку денного "Про розмір статутного капіталу Товариства та порядок його внесення" засновниками прийнято рішення, відповідно до якого для забезпечення діяльності товариства сформувати за рахунок вкладів засновників статутний капітал у розмірі 120000,00 грн. Вклад вноситься грошовими коштами в національній валюті/майном протягом року з моменту державної реєстрації товариства.

2.3.Визначено статутний капітал ТОВ "Люкс-Рейзен" у розмірі 120000,00 грн, при цьому частки засновників складатимуть:

- ОСОБА_2 - 40000,00 грн, що відповідатиме 33,34 % статутного капіталу ТОВ "Люкс-Рейзен";

- ОСОБА_3 - 24000,00 грн, що відповідатиме 20,33 % статутного капіталу ТОВ "Люкс-Рейзен";

- ОСОБА_4 - 40000,00 грн, що відповідатиме 33,33 % статутного капіталу ТОВ "Люкс-Рейзен";

- Фізична особа- підприємець Зелінський Андрій Васильович - 16000,00 грн, що відповідатиме 13 % статутного капіталу ТОВ "Люкс-Рейзен".

2.4.На посаду директора товариства вирішено призначити ОСОБА_4 .

2.5.Рішення прийнято одноголосно засновниками (учасниками) товариства та оформлено протоколом №1 установчих зборів засновників ТОВ "Люкс-Рейзен" 31.03.2017, підписаним усіма засновниками (учасниками) товариства.

2.6.Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.12.2020 ТОВ "Люкс-Рейзен" було зареєстровано 07.04.2017. Засновниками (учасниками) товариства станом на 01.10.2019 були: ОСОБА_4 - розмір внеску до статутного капіталу 40000,00 грн; ОСОБА_2 - розмір внеску до статутного капіталу 40000,00 грн; ОСОБА_3 - розмір внеску до статутного капіталу 24000,00 грн; ОСОБА_5 - розмір внеску до статутного капіталу 16000,00 грн.

2.7.Листом від 05.09.2019 за №887 ТОВ "Люкс-Рейзен" за підписом директора повідомлено учасників товариства про проведення загальних зборів, які відбудуться 25.09.2019 о 17:00 год. у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . У листі міститься перелік питань порядку денного загальних зборів, одним із яких було питання "Про виконання учасниками ТОВ "Люкс-Рейзен" зобов`язань, вказаних у статуті ТОВ "Люкс-Рейзен" та Законі України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", та вирішення питання про їх подальшу участь у ТОВ "Люкс-Рейзен". У даному листі в графі "Ознайомлені" містяться підписи, без ідентифікації осіб, які їх вчинили. Візуально підписи, які містяться у листі від 05.09.2019 за №887 схожі на підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5

2.8.25.09.2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ "Люкс-Рейзен", на яких були присутні: ОСОБА_3 - 20,33 % голосів; ОСОБА_4 - 33,33 % голосів; ОСОБА_5 - 13,34 % (в сукупності 67%). ОСОБА_2 , який володіє 33,34 % голосів, був відсутній на зборах.

2.9.Під час обговорення другого питання порядку денного "Про виконання учасниками ТОВ "Люкс-Рейзен" зобов`язань, вказаних у статуті ТОВ "Люкс-Рейзен" та Законі України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", та вирішення питання про їх подальшу участь у товаристві" директор ТОВ "Люкс-Рейзен" ОСОБА_4 повідомив, що згідно з даними бухгалтерського обліку на даний час учасник ОСОБА_2 не вніс свій вклад до статутного капіталу товариства у розмірі 40000,00 грн.

2.10.По другому питанню порядку денного загальними зборами учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" прийнято одноголосне рішення:

1) виключити ОСОБА_2 у зв`язку із невнесенням вкладу до статутного капіталу ТОВ "Люкс-Рейзен";

2) у зв`язку із виключенням ОСОБА_2 - зменшити статутний капітал на розмір невнесеної ним частки, яка становить 40000,00 грн;

3) визначити статутний капітал "Люкс-Рейзен" у розмірі 80000,00 грн, який розподіляється між учасниками наступним чином:

- ОСОБА_3 володіє вкладом у розмірі 24000,00 грн, що становить 30% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_4 володіє вкладом у розмірі 40000,00 грн, що становить 50% статутного капіталу товариства;

- ОСОБА_5 володіє вкладом у розмірі 16000,00 грн, що становить 20% статутного капіталу товариства.

2.11.Прийняте рішення за результатами другого питання порядку денного загальних зборів учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" оформлене протоколом №21 від 25.09.2019.

2.12.Станом на 03.12.2020 засновниками (учасниками) товариства є: ОСОБА_4 - розмір внеску до статутного капіталу 90000,00 грн.; ОСОБА_3 - розмір внеску до статутного капіталу 24000,00 грн.; ОСОБА_5 - розмір внеску до статутного капіталу 16000,00 грн.; ОСОБА_6 - розмір внеску до статутного капіталу 40000,00 грн.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції, постанови та додаткової постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд Хмельницької області рішенням від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 відмовив у задоволенні позову; стягнув з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Люкс-Рейзен" 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3.2.Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про недотримання порядку виключення ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" з огляду на ненаправлення йому письмового попередження про прострочення внесення вкладу до статутного капіталу та про недотримання порядку повідомлення позивача про загальні збори, що в свою чергу свідчить про протиправність рішення про виключення позивача зі складу учасників товариства,

3.3. Разом з цим, враховуючи правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16 та від 18.12.2019 у справі №840/3447/18, постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №907/155/19, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" в частині виключення його зі складу товариства та зменшення статутного капіталу на розмір невнесеної ним частки не відповідають належним та ефективним способам захисту, передбаченим законом, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

3.4.Оскільки обраний позивачем спосіб захисту корпоративних прав - визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" в частині виключення його зі складу товариства та зменшення статутного капіталу на розмір невнесеної ним частки не є належним та ефективним способом захисту, суд першої інстанції також дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про зобов`язання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради скасувати реєстраційну дію/запис, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо виключення ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Люкс-Рейзен".

3.5. ОСОБА_2 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 та ухвалити нове про задоволення позову.

3.6. ТОВ "Люкс-Рейзен" також звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Люкс-Рейзен" 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути 30000,00 грн. Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 в частині: "Щодо порядку повідомлення позивача про загальні збори товариства" та "Щодо заяви відповідача-1 про застосування строку позовної давності". В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 залишити без змін.

3.7.Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 08.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 залишив без задоволення; апеляційну скаргу ТОВ "Люкс-Рейзен" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі № 924/1304/20 задовольнив частково; рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 змінив в мотивувальній частині, виклавши мотивувальну частину в редакції ухваленої постанови; в іншій частині рішення залишив без змін.

3.8.Змінюючи мотивувальну частину рішення, апеляційний суд погодився з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову з огляду на обрання позивачем неефективного способу захисту, однак вважав, що суд першої інстанції безпідставно надав оцінку обставинам справи і вдався до розгляду справи по суті спору.

3.9.ТОВ "Люкс-Рейзен" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із заявою про відшкодування витрат на правову (правничу допомогу), в якій відповідач 1 просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Люкс-Рейзен" 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

3.10.Північно-західний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 29.06.2021 у справі №924/1304/20 стягнув з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Люкс-Рейзен" 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

3.11.Приймаючи додаткову постанову, суд апеляційної інстанції встановив, що надані відповідачем 1 докази є достатніми та такими, що підтверджують факт надання професійної правничої допомоги та розмір понесених відповідачем 1 витрат на правову допомогу у даній справі, разом з тим врахував, що постановою від 08.06.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Люкс-Рейзен" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 було задоволено частково, а тому з урахуванням статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заявлені відповідачем 1 до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу також задовольнив частково, а саме в сумі 7500, 00 грн.

4.Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх обґрунтування. Доводи інших учасників справи.

4.1. ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі №924/1304/20 та прийняти рішення, яким позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

4.2.У якості підстави касаційного оскарження скаржник зазначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилаючись на застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №922/2120/19, а саме неврахування судами можливості позивача обрати спосіб захисту порушеного права, передбаченого пунктом другим частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відповідно до положень якої державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі , а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо, зокрема: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

4.3.На переконання скаржника, ним обрано належний та ефективний спосіб захисту, адже в результаті задоволення позовних вимог до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будуть внесені зміни, наслідком яких стане відновлення ОСОБА_2 в якості учасника ТОВ "Люкс-Рейзен", що свідчитиме про повне поновлення прав та інтересів позивача.

4.4.Підставою для скасування додаткової постанови скаржник вважає недотримання відповідачем 1 вимог частини третьої статті 126 ГПК України, зокрема ненадання детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, вказуючи на те, що згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.10.2020 у справі №509/5043/17 звіт про надання правничої допомоги, акт наданих послуг та детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є різними за своєю природою документами.

4.5.За твердженнями скаржника, в силу недотримання відповідачем 1 вимог абзацу третього частини восьмої статті 126 ГПК України, суд апеляційної інстанції був наділений повноваженнями щодо залишення заяви відповідача 1 про стягнення витрат на правничу допомогу без розгляду.

4.6.ТОВ "Люкс-Рейзен" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального права та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16, та правових позицій Верховного Суду стосовно того, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів в частині виключення його зі складу учасників товариства не є належними та ефективними способами захисту порушених прав та пред`явлені до неналежних відповідачів, що є підставою для відмови у їх задоволенні,

4.7.Разом з цим, відповідач 1 повідомив, що ОСОБА_2 пред`явлено новий позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ТОВ "Люкс-Рейзен" про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (справа №924/700/21), який знаходиться на розгляді в Господарському суд Хмельницької області.

4.8.Відповідач 2 не скористався своїм правом відповідно до статті 295 ГПК України та не подав до Верховного Суду письмового відзиву на касаційну скаргу позивача.

4.9.ТОВ "Люкс-Рейзен" також звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі №924/1304/20, виклавши пункт 2 резолютивної частини у такій редакції: "Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Люкс-Рейзен" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн".

4.10.У якості підстави касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, пославшись на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 13.05.2020 у справі №922/2749/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 24.09.2020 у справі №904/3583/19 щодо застосування статей 126, 129 ГПК України.

4.11.За твердженнями скаржника, правильно встановивши порядок зменшення витрат за критерієм співмірності на підставі статті 126 ГПК України, суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин приписи вказаної статті та безпідставно з власної ініціативи зменшив розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягали стягненню на користь ТОВ 'Люкс-Рейзен" та неправильно розподілив такі судові витрати.

4.12.Скаржник також вказує, що в порушення правових позицій Верховного Суду, апеляційний суд не надав обґрунтування того, яка з вимог частини 4 статті 126 ГПК України не була дотримана при визначені розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

4.13.Позивач та відповідач 2 не скористались своїм правом відповідно до статті 295 ГПК України та не подали до Верховного Суду письмових відзивів на касаційну скаргу відповідача 1.

5.Позиція Верховного Суду

Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права

5.1.Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

5.2.За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

5.3.Як визначено статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

5.4.Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

5.5.Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

5.6.Законодавець у частинах першій та другій статті 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

5.7.Відповідно до частини першої та другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосудця, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

5.8.Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

5.9.За приписами статей 15, 16 ЦК України, статті 20 Господарського кодексу України способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

5.10.Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

5.11.Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц).

5.12.Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

5.13.Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Люкс-Рейзен", оформленого протоколом №21 від 25.09.2019 та скасування реєстраційних дій, позивач, як учасник товариства, прагне поновити своє право володіння часткою у статутному капіталі ТОВ "Люкс-Рейзен", тобто прагне відновлення становища, яке існувало до прийняття оспорюваного рішення загальних зборів від 25.09.2019 .

5.14.У спірних правовідносинах поновлення порушених корпоративних прав позивача у разі здійснення їх захисту в судовому порядку безпосередньо пов`язане зі здійсненням державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи складі учасників ТОВ "Люкс-Рейзен", тобто пов`язане з відносинами у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а тому ефективність обраного позивачем способу захисту його порушених корпоративних прав визначається з урахуванням можливості у разі задоволення позову поновити такі права, у цьому випадку здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників ТОВ "Люкс-Рейзен".

5.15.На сьогодні існує стала та послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду щодо способу захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

5.16.Велика Палата Верховного Суду неодноразово підкреслювала, що єдиний належний спосіб захисту у такій категорії справ міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зокрема, у пунктах 60 - 61 постанови від 22.10.2019 у справі №923/876/16 (провадження №12-88гс19) зазначила, що позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

5.17.У пункті 32 постанови від 18.03.2020 у справі №466/3221/16-а та пункті 43 постанови від 01.04.2020 у справі №813/1056/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що вичерпний перелік способів захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю, міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. У разі, якщо позивач прагне відновити склад учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів, і таке відновлення не може бути здійснене шляхом стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства (підпункт "е" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону), то належним способом захисту в цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

5.18.Цей висновок був застосований та підтверджений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №927/97/19 (провадження №12-133гс19); від 08.09.2020 у справі №916/667/19 (провадження №12-145гс19); від 03.11.2020 у справі №922/88/20 (провадження №12-59гс20).

5.19.Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду мають загальний характер та мають враховуватись при вирішенні питання щодо належності обраного позивачем способу захисту в усіх справах, що стосуються зміни розміру часток та відновлення складу учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів.

5.20.При цьому, належність та ефективність такого способу захисту порушених прав обумовлюється балансом інтересів усіх учасників і самого товариства. Тобто ухвалюючи рішення про задоволення такого позову одного із учасників товариства, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства, включаючи колишніх учасників, також не збігаються.

5.21.Вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства, та надавати оцінку добросовісності відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі (аналогічні висновки щодо балансу інтересів, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16).

5.22.Оскільки після прийняття оскаржуваного рішення зборами товариства до державного реєстру 15.10.2019, 26.12.2019, 27.12.2019 та 08.01.2020 вносилися зміни, зокрема, щодо складу засновників (учасників), розміру їх часток, розміру статутного капіталу, а наявний склад учасників ТОВ "Люкс-Рейзен" відрізняється від складу учасників, який прагне відновити позивач, судове рішення у даній справі (у разі задоволення позову), як вірно зазначили суди, з огляду на баланс інтересів усіх учасників буде стосуватися та впливати на права та інтереси інших учасників ТОВ "Люкс-Рейзен".

5.23.З огляду на вищенаведену позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів погоджується з тим, що обраний позивачем спосіб захисту, як неефективний, не призведе до відновлення його порушеного права, оскільки задоволення вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно не матиме наслідком відновлення становища позивача, яке існувало до прийняття оспорюваного рішення загальних зборів від 25.09.2019.

5.24.Стосовно доводів скаржника (позивача) про застосування судами норм права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 922/2120/19, а саме неврахування судами можливості позивача обрати спосіб порушеного права, передбаченого пунктом другим частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», колегія суддів зазначає, що за результатами розгляду справи №922/2120/19 Верховний Суд не формував окремого правового висновку щодо застосування вказаної норми права в контексті спірних правовідносин та щодо належності та ефективності обраного позивачем способу захисту; питання щодо обраного позивачем способу захисту у цій справі взагалі не досліджувалось, як не досліджувалося й питання можливості позивача обрати спосіб порушеного права, передбачений пунктом другим частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

5.25.Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

5.26.При цьому, невірно обраний спосіб захисту порушеного права виключає дослідження та вирішення судом заявлених позовних вимог по суті (пункт 29 постанови Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 911/269/19), оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення позивача до суду із позовом про захист права із застосуванням належного та ефективного способу захисту.

Щодо оскарження сторонами додаткової постанови суду апеляційної інстанції

5.27.Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

5.28.Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

5.29.Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

5.30.Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

5.31.За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

5.32.Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

5.33.Разом із тим, згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

5.34.Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

5.35.Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

5.36.Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

5.37.Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

5.38.Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

5.39.Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

5.40.Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

5.41.Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

5.42.За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5.43.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

5.44.Водночас, за приписами частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

5.45.Верховний Суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

5.46.Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

5.47.Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

5.48.Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.

5.49.При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

5.50.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ятою, шостою статті 126 ГПК України).

5.51.Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

5.52.У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

5.53.До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

5.54.Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

5.55.При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

5.56.Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

5.57. Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, у відповідності до частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

5.58.Як вбачається з матеріалів справи, Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 08.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі № 924/1304/20 залишив без задоволення; апеляційну скаргу ТОВ "Люкс-Райзен" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 задовольнив частково; рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 змінив в мотивувальній частині, виклавши мотивувальну частину в редакції ухваленої постанови; в іншій частині рішення залишив без змін.

5.59.Заяву про стягнення з Хоркавого А.В. витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї доказами на підтвердження представником відповідача 1 було подано 14.06.2021, тобто в межах строку (з урахуванням вихідних днів), встановленого частиною восьмою статті 129 ГПК України, що свідчить про безпідставність доводів скаржника (позивача) стосовно несвоєчасного подання доказів на підтвердження розміру судових втрат на правничу допомогу та необхідність залишення такої заяви без розгляду.

5.60.На обґрунтування поданої заяви про розподіл судових витрат відповідач 1 подав апеляційному суду договір про надання правової допомоги від 28.04.2021; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, за умовами якої сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського об`єднання становить 15000,00 грн, а саме за підготовку для клієнта апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20, відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 та здійснення представництва інтересів клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №924/1304/20.

5.61.Також заявник надав рахунок №4 від 28.04.2021 на суму 15000,00 грн; платіжне доручення №671 від 07.06.2021 про сплату 15000,00 грн з призначенням платежу «по договору про надання правової/правничої допомоги №4 від 28.04.2021»; акт наданих послуг від 09.06.2021 по договору про надання правової правничої допомоги №4 від 28.04.2021; звіт про надану правову/правничу допомогу від 08.06.2021.

5.62.Відтак, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціну позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані відповідачем 1 докази є достатніми та такими, що підтверджують факт надання професійної правничої допомоги та розмір понесених відповідачем 1 витрат на правову допомогу у даній справі, а загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару і є співмірною із складністю справи і складністю виконаних адвокатом робіт.

5.63. Що стосується доводів позивача про недотримання відповідачем 1 вимог частини третьої статті 126 ГПК України, зокрема, ненадання детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, з посилання на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 09.10.2020 у справі №509/5043/17, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у вказані постанові Верховний Суд вказав на відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з ненаданням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, а також ненаданням позивачем розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

5.64.Разом з цим, в даному випадку відповідачем 1 зазначені витрати було документально підтверджено та доведено, зокрема, надано всі необхідні документи для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджують перелік, обсяг та вартість наданих адвокатом послуг із зазначенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, з огляду на що відсутність лише детального опису робіт (надання послуг) не може свідчити про відсутність підстав для здійснення розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

5.65. Стосовно доводів скаржника (відповідача-1) про зменшення апеляційним судом розміру судових витрат з власної ініціативи та без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 13.05.2020 у справі №922/2749/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 24.09.2020 у справі №904/3583/19 щодо застосування статей 126, 129 ГПК України, колегія суддів зазначає, що апеляційний суд, частково задовольняючи заявлені відповідачем 1 до відшкодування витрати, не зменшив ці витрати з власної ініціативи, а відмовив в стягненні 7500, 00 грн із заявлених 15000, 00 грн витрат на правничу допомогу, виходячи з того, що апеляційну скаргу ТОВ "Люкс-Рейзен" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.04.2021 у справі №924/1304/20 було задоволено частково.

5.66. За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення заявлених відповідачем 1 до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (про часткову відмову у їх стягнення) з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги останнього є обґрунтованими та не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у вказаних скаржником справах щодо застосування статей 126, 129 ГПК України.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат.

6.1.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2.Згідно із статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3.За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийнято за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи відміни, за мотивів наведених у касаційній скарзі, Суд не вбачає.

6.4.Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-Рейзен" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 у справі №924/1304/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.М. Баранець

Г.О. Вронська