ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року м. Дніпро Справа № 908/1487/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 (суддя Юлдашев О.О.; повний текст ухвали складено 16.07.2021) у справі № 908/1487/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маре», м. Дніпро

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння», м. Запоріжжя, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп»» звернулося до Господарського суду Запорізької області з заявою про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» у розмірі 880000,00 грн.

Заява мотивована неналежним виконанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» обов`язку щодо повної і своєчасної оплати отриманих за договором № 1-11/21 від 10.11.2020 консультаційних послуг, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт від 09.12.2020 та актом звіряння взаємних розрахунків від 31.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 у справі № 908/1487/21 в тому числі відхилені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп».

Ухвала місцевого господарського суду мотивована наявністю ознак фіктивності правочину, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що сторони не вчинили необхідних дій, спрямованих на досягнення правових наслідків, обумовлених договором № 1-11/21 від 10.11.2020.

Місцевий господарський суд зазначив, що ні замовник, ні виконавець не відобразили у бухгалтерському обліку (річному балансі за 2020 рік) господарську операцію за договором № 1-11/21 від 10.11.2020, оскільки у показнику балансу боржника за 2020 рік в рядку 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги» така заборгованість не значиться.

Крім того, листом № 07.07.21 від 07.07.2021 розпорядника майна повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Прозріння» фактично не отримувало послуги за договором № 1-11/21 від 10.11.2020, документація на підтвердження наявності правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» відсутня.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 у справі № 908/1487/21 в частині відмови у задоволенні заяви про визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги товариства у розмірі 880000,00 грн основної суми боргу і 11717,26 грн неустойки.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд порушив його право на участь у судовому засіданні, оскільки прийняв оскаржену ухвалу за його відсутності та без наявності доказів належного повідомлення заявника.

Скаржник вважає, що висновки місцевого господарського суду щодо фіктивності вчиненого сторонами правочину є хибними, оскільки договір № 1-11/21 від 10.11.2020 судом недійсним не визнавався, тому є обов`язковим для виконання сторонами

Скаржник зазначає, що надання консультаційних послуг за договором № 1-11/21 на суму 880000,00 грн підтверджується підписаним сторонами 09.12.2020 актом приймання-передачі виконаних робіт та підписаним 31.12.2020 актом звіряння за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» арбітражний керуючий Шиман Євгеній Олександрович у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів, просив залишити її без задоволення, оскаржуване судове рішення без змін.

Розпорядник майна зазначає, що внаслідок проведених 09.11.2020 незаконних реєстраційних дій, змінено склад учасників і керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння».

Наказом Міністерства юстиції України № 4433/5 від 23.12.2020 задоволено скарги попередніх учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» та скасовано реєстраційні записи від 09.11.2020 щодо зміни складу учасників товариства.

У зв`язку з викладеним, розпорядник майна вважає, що у період з 09.11.2020 по 23.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прозріння» знаходилось не під контролем законних власників товариства, якими вчинено ряд правочинів, що суперечать інтересам товариства, зокрема укладено договір № 1-11/21 від 10.11.2020.

Арбітражний керуючий зазначає, що заява про визнання грошових вимог не містить доказів вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» дій, спрямованих на виконання умов договору № 1-11/21 від 10.11.2020.

Арбітражний керуючий вважає, що договір № 1-11/21 від 10.11.2020 укладено сторонами без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювалися, що підтверджується відсутністю доказів на його виконання, що свідчить про фіктивність даного правочину.

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» Томілін Віктор Євгенович у відзиві на апеляційну скаргу також заперечує проти її задоволення з аналогічних підстав.

Директор товариства зазначає, що ніяких послуг за договором № 1-11/21 від 10.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прозріння» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» не отримувало, а укладення вказаного правочину у період керування товариством нелегітимним керівництвом, суперечить інтересам цього товариства.

Крім того, в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/1487/21(908/2749/21) про визнання недійсним договору № 1-11/21, укладеного 10.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Прозріння» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп», що підтверджує заперечення директора товариства проти грошових вимог заявника у даній справі.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 у справі № 908/1487/21.

У судовому засіданні 17.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прозріння» (замовник) 10.11.2020 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» (виконавець) договір про надання консультаційних послуг № 1-11/21 (далі Договір).

Відповідно до умов пункту 1.1 Договору виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги з питань комерційної діяльності та управління активами.

Пунктом 2.3. Договору визначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання наданих послуг. Зазначений акт сторонами підписаний 09.12.2020.

Згідно з пунктом 5.2 Договору Виконавець здійснює викладення результатів досліджень та надає консультації Замовнику у письмовому вигляді українською мовою.

Сторони Договору 09.12.2020 підписали акт здачі-прийняття виконаних робіт.

Заявник вказує, що загальна кількість витраченого часу Виконавця склала 176 годин, що становить 22 повних 8-год. Вартість робіт становить 880000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» не додає у якості підтвердження своєї 22-денної роботи жодних документів.

Наказом Міністерства юстиції України № 4433/5 від 23.12.2020 задоволено скарги попередніх учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» та скасовано реєстраційні записи від 09.11.2020 щодо зміни складу учасників товариства.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.06.2021 відкрито провадження у справі № 908/1487/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 у справі № 908/1487/21 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» у сумі 880000,00 грн до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» відхилені.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду про відхилення грошових вимог скаржника до боржника у даній справі.

Апеляційний господарський суд зазначає, що при вирішенні питання обґрунтованості заявлених кредитором вимог у справі про банкрутство слід мати на увазі, що згідно зі статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, серед іншого, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Відповідно до частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Аналогічні висновки здійснено Верховним Судом у постановах від 26.02.2019 у справі № 908/710/18 та від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17.

Апеляційний господарський суд зазначає, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника.

Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.05.2021 у справі № 924/556/20, від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 11.02.2020 у справі № 904/8484/16, від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18.

Згідно з висновком судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова Верховного Суду від 02.09.2021 у справі № 914/1194/16).

Згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитор юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Цей перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» звернулося до місцевого господарського суду з заявою про визнання його кредитором боржника у даній справі на суму 880000,00 грн.

В обґрунтування вимог заяви про визнання його кредитором заявник надав суду договір про надання консультаційних послуг, акта виконаних робіт і акт звірки взаєморозрахунків.

Апеляційний господарський суд зазначає, що акт звірки взаємних розрахунків від 31.12.2020 не є майновою дією боржника (така ж позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/9004/13), не свідчить про проведення певної господарської операції, оскільки сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. При цьому акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами.

Апеляційний господарський суд зазначає, що саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір і саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора.

Надані заявником в якості доказу надання консультаційних послуг підписаний сторонами акт прийняття цих послуг не містять опису виконаних робіт, а лише засвідчують витрачений виконавцем час і вартість цих послуг.

Заявником не надано доказів того, що сторони Договору відобразили в бухгалтерському обліку (річному балансі за 2020 рік) відповідну господарську операцію.

Крім того, Договір від Товариства з обмеженою відповідальністю «Прозріння» підписано директором, призначення якого наказом Міністерства юстиції України № 4433/5 від 23.12.2020 визнано протиправним.

Також в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/1487/21(908/2749/21) про визнання недійсним договору № 1-11/21, укладеного 10.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Прозріння» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп», що підтверджує спірність цього правочину.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять узгодженого переліку виконаних робіт. Матеріали справи також не містять будь-якої переписки сторін на підтвердження наданих за Договором послуг.

При цьому колегія суддів не аналізує дійсність укладеного між сторонами договору, оскільки це є предметом іншого позову, а зазначає, що навіть за умови дійсності Договору про надання послуг, матеріали справи не містять достатніх доказів доказанності надання таких послуг, а відповідно й виникнення у боржника зобов`язань щодо оплати цих послуг.

Апеляційний господарський суд доходить висновку, що місцевий господарський суд розглянув заяву про визнання грошових вимог у даній справі з наданням повного правового аналізу поданим на підтвердження вимог заяви щодо визнання грошових вимог доказам, у зв`язку з чим задля унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, що має наслідком порушення прав інших кредиторів у справі, правомірно відхилив грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прозріння».

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейфті консалтінг груп» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 у справі № 908/1487/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.07.2021 у справі № 908/1487/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.11.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд