РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2021Справа № 910/12558/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергал-Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергаум"

про стягнення 1451336,38 грн.

за участі представників: не з`явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтергал-Плюс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергаум" про стягнення сплаченої за договором постачання нафтопродуктів від 15.12.2020 № 669 попередньої оплати в розмірі 1373936 грн., неустойки (штрафу) в розмірі 1983,94 грн., інфляційних втрат у розмірі 54293,52 грн. та 21122,92 грн. трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

20.08.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Вказана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

18.11.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2020 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір № 669 постачання нафтопродуктів, за умовами якого постачальник зобов`язався у відповідності з замовленням передавати у власність покупця наступні нафтопродукти: бензин, А-92, бензин А-95, дизельне паливо.

Відповідно до пункту 1.3 договору кількість, асортимент і ціна товару вказуються в накладних.

Згідно з пунктом 3.1 договору товар поставляється погодженими партіями у відповідності з заявками покупця на постачання тої чи іншої партії товару.

Постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару (пункт 3.5 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата покупцем вартості товару може здійснюватися на умовах попередньої оплати вартості товару або фактичної оплати вартості поставленого товару. Порядок розрахунків по кожній партії товару вказується в додатковій угоді на отримання товару.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач подав відповідачу наступні заявки на поставку товару: від 12.01.2021 № 33 на поставку палива дизельного Енерджі ДП-3-ЄВРО5-ВО в кількості 34000 літрів з датою поставки - 13.01.2021 року; від 12.01.2021 № 35 на поставку палива дизельного Енерджі ДП-3-ЄВРО5-ВО у кількості 34000 літрів з датою поставки - 15.01.2021 року; від 15.01.2021 № 38 на поставку палива дизельного Енерджі ДП-3-ЄВРО5-ВО у кількості 32480 літрів з датою поставки - 16.01.2021 року.

На підставі вказаних заявок відповідач виставив рахунок-фактуру від 12.01.2021 № 49 на паливо дизельне Енерджі ДП-3-ЄВРО5-ВО в кількості 34000 літрів на суму 691968 грн. в т.ч. ПДВ, від 12.01.2021 № 50 на паливо дизельне Енерджі ДП-3-ЄВРО5-ВО в кількості 34000 літрів на суму 691968 грн. в т.ч. ПДВ та від 15.01.2021 № 100 на паливо дизельне Енерджі ДП-3-ЄВРО5-ВО в кількості 32480 літрів на суму 656355,84 грн. в т.ч. ПДВ.

У свою чергу, позивач здійснив попередню оплату замовленої партії товару на загальну суму 1 983 936 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями від 13.01.2021 № 439 на суму 691968 грн. (згідно з рахунком № 49), від 13.01.2021 № 440 на суму 691968 грн. (згідно з рахунком № 50) та від 15.01.2021 №444 на суму 600000 грн. (згідно з рахунком № 100).

З огляду на те, що відповідач поставку товару не здійснив, позивач звертався до відповідача з листом від 20.01.2021 № 2/1 щодо повернення грошових коштів у розмірі 1383936 грн. за платіжними дорученнями № 439, 440, а також з листом від 28.01.2021 № 3/1 про повернення грошових коштів у розмірі 600000 грн. згідно з платіжним дорученням № 444.

У зв`язку з цим, відповідачем у період з 22.01.2021 по 18.05.2021 здійснено повернення позивачу грошових коштів у розмірі 610000 грн. у рахунок повернення коштів згідно з листом від 20.01.2021 № 2/1. Таким чином, залишок неповернутої відповідачем попередньої оплати становив 1373936 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що позивач здійснив попередню оплату товару на загальну суму 1 983 936 грн., у той час як відповідач договірного обов`язку з поставки позивачу товару у визначений строк не виконав.

Відтак, позивач звертався до відповідача з листами щодо повернення попередньої оплати, яка відповідачем повернута частково, в сумі 610000 грн.

Ураховуючи викладене, оскільки сума неповернутої відповідачем попередньої оплати складає 1373936 грн., що підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про повернення цих коштів позивачу або поставки товару на вказану суму, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача даної суми попередньої оплати, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути 1983,94 грн. штрафу, нарахованого за порушення строків поставки товару на суму 1983936 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 6.4 договору у випадку умисного порушення строків поставки товару постачальник на вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1 % від вартості товару, поставку якого прострочено.

За арифметичним перерахунком суду, ураховуючи непоставку відповідачем товару, штраф підлягає стягненню в заявленому позивачем розмірі.

Також позивачем нараховані 54293,52 грн. інфляційних втрат та 21122,92 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок трьох процентів річних за визначений позивачем період з 21.01.2021 по 21.07.2021, суд дійшов висновку про їх стягнення з відповідача в заявленому розмірі. У той же час, за арифметичним перерахунком суду інфляційні втрати за період з 01.03.2021 по 30.06.2021 підлягають стягненню в сумі 54280,66 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергал-Плюс" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергаум" (02192, м. Київ, Дарницький б-р, 8В, оф. 169; ідентифікаційний код 43434826) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергал-Плюс" (25004, м. Кропивницький, вул. Покровська, 5А, кв. 3; ідентифікаційний код 38614 (один мільйон триста сімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн. попередньої оплати, 1983 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят три) грн. 94 коп. штрафу, 21122 (двадцять одну тисячу сто двадцять дві) грн. 92 коп. трьох процентів річних, 54280 (п`ятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят) грн. 66 коп. інфляційних втрат, а також 21769 (двадцять одну тисячу сімсот шістдесят дев`ять) грн. 85 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 24.11.2021 року.

Суддя К.В. Полякова