РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021Справа № 910/5173/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до Обслуговуючого кооперативу "Гаражний Кооператив Автолюбителів "Дніпровський"

про стягнення 543 318,63 грн,

Представники сторін:

від позивача: Ковтунець Ю.С.,

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" до Обслуговуючого кооперативу "Гаражний Кооператив Автолюбителів "Дніпровський" про стягнення 543 318,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017 про надання прав на експлуатацію фіксованих місць паркування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5173/21, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 вирішено справу №910/5173/21 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 28.07.2021.

27.07.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовче засідання 28.07.2021 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання представника відповідача задовольнити, відкласти підготовче засідання на 08.09.2021.

07.09.2021 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява та заяву про зменшення розміру позовних вимог до 435 363,42 грн.

08.09.2021 до суду від відповідачам надійшло клопотання про вирубування у позивача для огляду оригіналу договору № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017.

В підготовче засідання 08.09.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив уточнену позовну заяву та заяву про зменшення розміру позовних вимог прийняти до розгляду.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання представника відповідача про витребування документів задовольнити; витребувати у позивача для огляду оригіналу договору № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити у підготовчому засіданні перерву до 20.09.2021; встановити відповідачу у строк протягом 5 днів з моменту отримання заяви про зменшення позовних вимог надати письмові пояснення щодо даної заяви.

15.09.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про проведення експертизи.

20.09.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

В підготовче засідання 20.09.2021 з`явився представник позивача.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти підготовче засідання на 18.10.2021; зобов`язати позивача виконати вимоги ухвали суду щодо надання оригіналу договору; а у разі неможливості надати оригінал договору надати належні докази вилучення договору; у разі необхідності надати пояснення щодо клопотання відповідача про призначення експертизи.

23.09.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі та заперечення на клопотання про проведення почеркознавчої експертизи.

В підготовче засідання 18.10.2021 з`явилися представники сторін.

В ході підготовчого засідання судом з`ясовано неможливість надання позивачем оригіналу витребуваного договору № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017, оскільки його було вилучено у позивача слідчим Генеральної прокуратури України на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 29.03.2018 у справі № 757/15149/18-к (копія ухвали від 29.03.2018 та протоколу обшуку від 25.04.2018 подані позивачем разом з клопотанням).

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив докази, що подані до суду 23.09.2021 позивачем, долучити до матеріалів справи.

Представник відповідача заявив усне клопотання про витребування в Офісу Генерального прокурора оригінал договору № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування оригіналу договору відмовити через необґрунтованість.

Представник відповідача заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі через проведення кримінального розслідування щодо діяльності позивача до винесення рішення у кримінальній справі.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити через необґрунтованість, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК Українисуд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Однак, заявником не додано докази, що кримінальне провадження передано на розгляду до суду.

Представник відповідача підтримав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою ідентифікації особи, яка підписала договір № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017 від імені відповідача.

За приписами ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання відповідача позивача про призначення у справі судової експертизи відмовити через необгрунтованість, оскільки у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.11.2021.

Ухвалою від 12.11.2021 суд повернув позивачу за його заявою частину судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог.

В судове засідання 15.11.2021 з`явився представник позивача. Представник відповідача в засідання суду не з`явився, уповноваженого представника не направив.

Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України..

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.12.2017 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (сторона-1, позивач) та Обслуговуючим кооперативом "Гаражний кооператив автолюбителів "Дніпровський" (сторона-2, відповідач) укладено договір №ДНП-2017-12/101 (надалі - договір), відповідно до умов якого сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 144 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 16 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Дніпровський район, вуд.Воскресенська, 2-а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м.Києва (надалі - фіксовані місця для паркування), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

Під "Фіксованими місцями для паркування" в цьому договорі визначено експлуатацію 144 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 16 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський район, Воскресенська, 2-а в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (п. 1.2 договору).

"Фіксовані місця для паркування" вважаються переданими в експлуатацію Стороні-2 з моменту набрання чинності Договору (п. 1.3 договору).

Пунктом 2.2.6 договору передбачено обов`язок Сторони-2 своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі Стороною-1 згідно з розділом 3 цього Договору.

Згідно п. 3.1 Договору плата Сторони-2 (відповідача) Стороні-1 (позивачу) згідно умов даного Договору становить 6,50 грн. за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу, в тому числі: вартість послуги без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 0,82 грн.; ПДВ - 0,16 грн.; збір за місця для паркування транспортних засобів - 5,52 грн.

Загальна сума щомісячних платежів Сторони-2 Стороні-1 по Договору визначена в Графіку платежів (Додаток № 1 до даного Договору) (п. 3.2 договору).

У пункті 3.3 Договору зазначено, що розрахунок за цим Договором здійснюється шляхом оплати Стороною-2 Стороні-1 у розмірі 100% щомісячного платежу не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до даного Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору, плата Сторони-2 Стороні-1, визначена в п. 3.1 Договору, може бути змінена у випадках зміни розміру податків та зборів, з яких формується плата за "Фіксовані місця для паркування". В цьому випадку сторони зобов`язуються переукласти договір виходячи із змінених розмірів податків та зборів.

Згідно з п. 3.4 Договору Сторона-1 зобов`язана не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, підготувати в двох примірниках Акт приймання-передачі наданих послуг. Сторона-1 надсилає два примірника Акту приймання-передачі наданих послуг Стороні-2 шляхом поштового відправлення (цінним листом з описом вкладення, без повідомлення про вручення) на адресу Сторони-2, яка вказана в цьому Договорі. Сторони дійшли згоди, що в цьому випадку Акт приймання-передачі наданих послуг вважається належним чином переданим Стороною-1 та прийнятим Стороною-2. Сторона-2 зобов`язана протягом п`яти робочих днів з дня прийняття Акту приймання-передачі наданих послуг підписати його та повернути Стороні-1 один примірник Акту (п. 3.1. договору).

Пунктом 3.5 договору передбачено, якщо в установлений строк Сторона-1 не одержить підписаний Акт приймання-передачі наданих послуг або мотивовану відмову від його підписання, послуги вважаються прийнятими без зауважень.

Відповідно до п.п. 2.2.6 п. 2.2 договору Сторона-2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі Стороною-1 згідно з розділом 3 цього Договору.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що цей договір вступає в силу з 01.01.2018 і діє до 31.12.2020.

У червні 2019 Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив автолюбителів "ДНІПРОВСЬКИЙ" про стягнення 103 632,88 грн. заборгованості за договором №ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати коштів за експлуатацію фіксованих місць паркування за період з січня по квітень 2019 року, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості у розмірі 103 632,88 грн., з яких: 95 385,60 грн. основного боргу, 6 421,78 грн. пені, 1 286,77 грн. інфляційних втрат та 538,73 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 у справі №910/7277/19 позов задоволено. Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив автолюбителів "ДНІПРОВСЬКИЙ" на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" 95 385,60 грн. основного боргу, 6421,78 грн. пені, 1 286,77 грн. інфляційних втрат, 538,73 грн. 3 % річних та 1 921,00 грн. судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 у справі №910/7277/19 скасовано частково.

24.02.2020 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (Сторона 1) та Обслуговуючим кооперативом "Гаражний кооператив автолюбителів "Дніпровський" (Сторона 2) укладено Угоду № 02 про розстрочення боргу щодо Договору №ДНП-2017-12/101 (надалі також - Угода).

Відповідно до п. 1 Угоди, Сторона 1 є Боржником перед Стороною 1 за Договором про падання права па експлуатацію фіксованих місць маркування № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017 за період січень 2019 - лютий 2020 року на загальну суму 334 888,28 гри. (триста тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 28 коп.), враховуючи Рішення Господарського суду м. Києва від 07.08.2019 у справі № 910/7277/19 на суму 88 186,12 грн, з яких 78 027,84 грн. залишок основного боргу, 6 421,78 грн пеня, 1286,77 грн інфляційні втрати, 538,73 грн. 3 % річних та 1 921,00 грн. судовий збір.

У п. 2 Угоди сторони дійшли згоди, що в рахунок погашення заборгованості перед Стороною 1, що виникла на підставі Договору про падання права на експлуатацію фіксованих місць маркування № ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017, Сторона 2 зобов`язується перерахувати на рахунок Сторони 1 грошові кошти згідно наступного графіку: 27 907,35 грн до 15.03.2020, 27 907,35 грн до 15.04.2020, 27 907,35 грн до 15.05.2020, 27 907,35 грн до 15.06.2020, 27 907,35 грн до 15.07.2020, 27 907,35 грн до 15.08.2020, 27 907,35 грн до 15.09.2020, 27 907,35 грн до 15.10.2020, 27 907,35 грн до 15.11.2020, 27 907,35 грн до 15.12.2020, 27 907,35 грн до 15.01.2021, 27 907,43 грн до 15.02.2021.

У п. 3 Угоди сторони домовились, що у разі неналежного виконання зобов`язань передбачених п. 2 Угоди Сторона 2 зобов`язується сплатити Стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, передбаченої в п.1 цієї Угоди за кожен день прострочення, а за прострочення строку виконання зобов`язання понад 10 календарних днів, додатково сплачує штраф у розмірі 7% від несплаченої суми, передбаченої п. 1 Угоди.

Відповідно до п. 4 Угоди, Сторона 2 гарантує Стороні-1 оплату всієї наявної заборгованості за Договором №ДНП- 2017-12/101 від 15.12.2017, в тому числі згідно з рішенням Господарського суду м. Києва від 07.08.2019 у справі № 910/7277/19.

Згідно з п. 5 Угоди сторони домовились, що в разі порушення або невиконання Боржником умов п. 2 Угоди, Сторона 1 має право стягнути залишок заборгованості з Сторони 2 у судовому порядку.

Як визначено у п. 6 Угоди, після виконання п. 2 Угоди зобов`язання Сторони 2, що виникли па підставі № ДНП- 2017-12/101 від 15.12.2017 за період січень 2019 - лютий 2020 року, вважаються погашеними.

Крім того, у серпні 2020 року Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив автолюбителів "Дніпровський" 81 420,09 грн, з яких 80 942,40 грн основного боргу та 477,69 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № ДНП-2017-12/101 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 15.12.2017 (далі - Договір) в частині оплати наданих послуг за період з квітня по червень 2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі № 910/12427/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021, позов КП "Київтранспарксервіс" задоволено повністю. Стягнуто з ОК "ГКА "Дніпровський" на користь КП "Київтранспарксервіс" основний борг у розмірі 80 942,40 грн, 477,69 грн пені та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви та заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначає, що за вирахуванням вже стягнутої рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7277/19 суми боргу у розмірі 88 186,12 грн, розстроченої за Угодою, та сплаченої відповідачем суми боргу у розмірі 55 814,70 грн, станом на 01.03.2021 заборгованість відповідача за Угодою становить 190 887,46 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за Угодою позивачем нараховано пеню у розмірі 6426,17 грн, 3% річних у розмірі 1629,32 грн, інфляційні у розмірі 6113,37 грн та штраф у розмірі 13 362,12 грн.

Крім того, як зазначає позивач, у період березень 2020 року, з липня 2020 року по грудень 2020 року відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань за Договором, не сплачував кошти за експлуатацію паркувального майданчика, а тому заборгованість відповідача за цей період становить 195 275,52 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за Договором позивачем нараховано пеню у розмірі 9 703,79 грн, 3% річних у розмірі 2 781,38 грн та інфляційні у розмірі 7 594,53 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Угоди відповідачем було сплачено позивачу 55 814,70 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1015 та № 1016 від 13.05.2020.

Отже, за вирахуванням стягнутої рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7277/19 суми боргу у розмірі 88 186,12 грн, розстроченої за Угодою, та сплаченої відповідачем суми боргу у розмірі 55 814,70 грн, несплачена заборгованість за Угодою за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року становить 190 887,46 грн.

Крім того, на виконання умов Договору позивачем було надано послуги за період березень 2020 року, липень 2020 року - грудень 2020 року, що підтверджується актами приймання-передачі послуг № 2868 від 31.03.2021 на суму 29 016,00 грн, № 6205 від 31.07.2020 на суму 29 016,00 грн, № 6986 від 31.08.2020 на суму 29 016,00 грн, № 7953 від 30.09.2020 на суму 28 080,00 грн, № 8815 від 31.10.2020 на суму 29 016,00 грн, № 9720 від 30.11.2020 на суму 28 080,00 грн, № 10593 від 31.12.2020 на суму 29 016,00 грн, які були підписані позивачем та надіслані позивачем відповідачу в порядку поштового відправлення (описи вкладення у цінний лист та фіскальні чеки від 02.03.2021 та 10.03.2021). Оскільки відповідач підписані зі свого боку акти позивачу не повернув та не надав мотивованої відмови від їх підписання, в силу п. 3.5 Договору, послуги за відповідний період вважаються прийнятими без зауважень.

При цьому, суд звертає увагу, що встановлений сторонами у Договорі порядок розрахунків не передбачає обов`язкової умови їх підписання для проведення щомісячних оплат. Непідписання відповідачем актів здачі-приймання послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідачем було сплачено позивачу 4374,72 грн за березень 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 960 від 12.03.2020, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за Договором становить 196 865,28 грн.

Отже, за наведених обставин суд доходить висновку, що в порушення зазначених норм Цивільного кодексу України та договірних умов відповідач не виконав свої грошові зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають задоволенню за Угодою на суму 190 887,46 грн та за Договором на суму 196 865,28 грн.

Жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем вказаних сум грошових коштів позивачу матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1629,32 грн за загальний період прострочення з 16.08.2020 по 01.3.2021 та інфляційні у розмірі 6113,37 грн за період прострочення з 01.09.2020 по 01.03.2020 за Угодою, а також 3% річних у розмірі 2781,38 грн та 7594,53 грн за загальний період прострочення з 21.03.2020 по 01.03.2021 за Договором.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних за Угодою, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у зв`язку з неправильним розрахунком позивача. Отже, за розрахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1604,28 грн та інфляційні у розмірі 6112,19 грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних за Договором, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, арифметично правильні та підлягають задоволення у заявлено позивачем обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 6426,17 грн за загальний період прострочення з 16.08.2020 по 01.03.2021 та штраф у розмірі 13 362,12 грн за Угодою.

Також позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 9703,79 грн за загальний період прострочення з 21.03.2020 по 01.03.2021.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

У п. 3 Угоди сторони домовились, що у разі неналежного виконання зобов`язань передбачених п. 2 Угоди Сторона 2 зобов`язується сплатити Стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, передбаченої в п. 1 цієї Угоди за кожен день прострочення, а за прострочення строку виконання зобов`язання понад 10 календарних днів, додатково сплачує штраф у розмірі 7% від несплаченої суми, передбаченої п. 1 Угоди.

Перевіривши розрахунок пені за Угодою, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 6414,92 грн у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Щодо нарахування штрафу у розмірі 13 362,12 грн за Угодою, то позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, арифметично правильні та підлягають задоволення у заявлено позивачем обсязі.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у разі порушення Стороною-2 (відповідачем) строків здійснення оплати, встановлених цим договором, Сторона-1 (позивач) набуває право вимоги у Сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

Перевіривши розрахунок пені за Договором, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 9687,04 грн у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236- 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Гаражний Кооператив Автолюбителів "Дніпровський" (вул. Петра Вершигори, буд. 2, м. Київ, 02218, ідентифікаційний код 22870782) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 35210739) за Угодою № 02 від 24.02.2020 про розстрочення боргу щодо Договору №ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017: борг у розмірі 190 887,46 грн, інфляційні втрати у розмірі 6112,19 грн, 3% річних у розмірі 1604,28 грн, пеню у розмірі 6414,92 грн, штраф у розмірі 13 362,12 грн та за Договором №ДНП-2017-12/101 від 15.12.2017: борг у розмірі 196 865,28 грн, інфляційні втрати у розмірі 7594,53 грн, 3% річних у розмірі 2781,38 грн, пеню в розмірі 9687,04 грн, а також судовий збір у розмірі 6529,64 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22.11.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко