ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2021 р. Справа № 924/556/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В., за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом комунального підприємства "Південно-західні тепломережі", м. Хмельницький,

до фізичної особи - підприємця Вергелеса Сергія Миколайовича , Хмельницька область, Новоушицький район, село Антонівка,

про 10 773,63 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Вергелес С.М.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.10.2019 року по 31.03.2021 року за неналежне виконання умов договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Ухвалою суду від 14.06.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 29.07.2021 р.

У засіданні 29.07.2021р. судом постановлено ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, відповідно до ст. 177, 182, 183 ГПК України, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні на 05 серпня 2021р.

У засіданні 05.08.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог та про оголошення перерви в підготовчому засіданні на 03 вересня 2021р.

У засіданні 03.09.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого засідання по справі та призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні на 13.09.2021року.

Згідно довідки від 13.09.2021р. судове засідання по справі №924/246/21 призначене на 13.09.2021р. не відбулось, оскільки суддя Заярнюк І.В. з 13.09.2021р. по 16.09.2021р. перебував на лікарняному у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Ухвалою суду від 21.09.2021р. судове засідання призначено на 18.10.2021 р.

У засіданні 18.10.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви у судовому засіданні на 22.10.2021року.

Ухвалою суду від 22.10.2021р. прийнято відмову від позову комунального підприємства "Південно-західні тепломережі" про стягнення з фізичної особи - підприємця Вергелеса Сергія Миколайовича 183,67 грн. 3 % річних, 683,93 грн. пені, 501,98. грн. інфляційних втрат. Провадження у справі № 924/556/21 в частині стягнення 183,67 грн. 3 % річних, 683,93 грн. пені, 501,98. грн. інфляційних втрат - закрито, відкладено судовий розгляд справи по суті на 27.10.2021 р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором. Зокрема , як наголошує позивач, 01 жовтня 2017 року між Комунальним підприємством «Південно - Західні тепломережі» та фізичною особою - підприємцем Вергелесом Сергієм Миколайовичем було укладено договір №121 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно умовами даного договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачем відповідної якості послуги централізованого опалення, постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим Договором.

Позивач наголошує на тому, що згідно пункту 31 Договору, Договір укладається з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року, проте договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Також цим пунктом передбачено те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Позивач наголошує, що Відповідач не заявляв про свій намір розірвати договір протягом строку його дії, а тому вважається, що договір чинний на сьогоднішній день.

Стверджує що з 01.05.2019 року введено в дію Закон України від 09.11.2017р. «Про житлово-комунальні послуги», прийнято Постанову №830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», згідно з якими у Виконавця та споживача виник обов`язок переукласти договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Згідно пункту 17.7. Споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно - правових актів у сфері житлово - комунальних послуг.

Тому КП «Південно - Західні тепломережі» звернулось до ФОП Вергелеса Сергія Миколайовича з пропозицією укладання договору про надання послуг з постачання теплової енергії, надавши Відповідачу письмовий проект договору №121/1, який був складений згідно з типовим зразком. Проте 25.03.2021 року ФОП Вергелес С.М. відмовився від підписання даного договору, шляхом здійснення власноручного надпису на першій сторінці запропонованого договору, а саме: «Вергелес С.М. відмовляється від підписання даного договору в зв`язку з відсутністю тепла, а тобто стояки взагалі холодні», в результаті чого за період з 01.10.2019 року по 31.03.2021 року у Відповідача виникла заборгованість в розмірі 9 404,05 гривні 05 кой., що підтверджується карткою рахунку.

У відзиві на позов відповідач наголошує на тому, що йому виконавцем не надано послуг з теплопостачання. Крім того, зазначає, що відповідач звертався до позивача про усунення проблеми з теплопостачання, однак дана проблема так і не усунута.

Представник позивача у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи відсутні.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

01.10.2017р. між комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" (виконавцем) та ФОП Вергелес С. М. (споживачем) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 121 (далі договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п.1.1. договору).

Споживач є власником (орендарем) нежитлового приміщення. Кількість і обсяги теплової енергії визначаються Додатком №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною і який поновлюється в залежності від виробничої діяльності Споживача. Про зміну кількості теплової енергії Споживач повідомляє Виконавця за місяць до початку споживання (розділи 2-3 договору).

Тарифи за послуги з теплопостачання визначаються Додатком №1 до Договору, на підставі рішень органів місцевого самоврядування, інших нормативно-правових актів. Тариф на послуги з теплопостачання та порядок розрахунків, які вказані в Договорі, вказані на день укладення Договору і можуть змінюватись за рішенням компетентних органів влади.

Виконавець повідомляє Споживача письмово (шляхом направлення повідомлення чи в рахунку за послуги з теплопостачання) або в засобах масової інформації про зміну тарифів та додаткового погодження із Споживачем не потребує. В разі зміни тарифів Споживач сплачує за надані послуги з теплопостачання за новими тарифами з дня введення їх в дію (р.5 договору).

Остаточний розрахунок здійснюється Споживачем не пізніше 1 числа місяця, наступного за розрахунковим, на основі рахунків, виставлених Виконавцем згідно з показниками приладів обліку або по розрахунку (п.7.3.).

Договір укладається з "01" жовтня 2017р. по « 30» вересня 2018р. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією є сторін не буде-письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір підписаний представниками сторін.

Як зазначає позивач, в подальшому, незважаючи на закінчення строку дії договору, позивач продовжував надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, що підтверджується долученою картою рахунку та рахунками в яких є посилання на договір теплопостачання.

Відповідачем не було проведено належного розрахунку за отримані послуги у вказаний період, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальній сумі 9404,05 грн., за стягненням якої позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Також до матеріалів справи позивачем додано копію додатку №1 до договору №12 від 01.10.2017р., копія картки рахунку: 36101 за 01.10.2019- 31.03.2021р., копія акту від 27.10.2017р., копія акту №1 від 26.03.2021р., проекту договору №121/1 про надання послуг з постачання теплової енергії з здійсненим надписом ФОП Вергелеса С.М. про відмову від його підписання, копії рахунків за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води : рахунок №1242 від 28.10.2020р., рахунок №98 від 28.01.2020р., рахунок №279 від 25.02.2020р., рахунок №495 від 25.03.2020р., рахунок №658 від 22.04.2020р., рахунок №1788 від 28.12.2020р., рахунок №1539 від 30.11.2020р., рахунок №357 від 25.02.2021р., рахунок №607 від 26.03.2021р., рахунок №137 від 28.01.2021р.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 1 якого унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Як наголошено позивачем, останнім послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води надавалися в спірний період з 01.10.2019р. до 31.03.2021р.

Пункт 1 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (далі - Правила) визначає, що вони регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

- постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

- теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

- місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про теплопостачання» проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною 2 ст. 275 ГК України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначаються «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила № 1198) та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою KMУ від 21.07.2005 № 630. Вказані правила є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами та організаціями.

Відповідно до п. 4 Правил № 1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією.

З аналізу положень Правил № 1198, зокрема, п. 44, вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Разом з тим, позивач має довести обсяг фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період.

Дослідивши надані позивачем рахунки на оплату послуг за спірний період вбачається, що всі вони містять посилання на надання послуг . Разом з тим, суд не виявив наявності в матеріалах справи належних доказів направлення позивачем на адресу відповідача вказаних рахунків. Відсутні також реєстри поштових відправлень з відбитками поштового штемпеля та дати відправлення кореспонденції, реєстри про отримання актів та рахунків нарочно із зазначенням дати отримання документів , вказівкою на прізвище особи, яка їх отримала. При цьому, лише на частині рахунків зазначено про розірвання рахунку або вчинено напис „отримано" без зазначення дати отримання документа , вказівки на прізвище особи, яка його отримала.

Згідно ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить ч. 7 ст. 193 ГК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до п. 23 Правил № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Як вбачається із укладеного 01.10.2017р. між комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" (виконавцем) та ФОП Вергелес С. М. (споживачем) договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 121 , тарифи за послуги з теплопостачання визначаються Додатком №1 до Договору, на підставі рішень органів місцевого самоврядування, інших нормативно-правових актів. Тариф на послуги з теплопостачання та порядок розрахунків, які вказані в Договорі, вказані на день укладення Договору і можуть змінюватись за рішенням компетентних органів влади.

Виконавець повідомляє Споживача письмово (шляхом направлення повідомлення чи в рахунку за послуги з теплопостачання) або в засобах масової інформації про зміну тарифів та додаткового погодження із Споживачем не потребує. В разі зміни тарифів Споживач сплачує за надані послуги з теплопостачання за новими тарифами з дня введення їх в дію (р.5 договору).

П. 6 договору передбачено, що плата за надані послуги з теплопостачання за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У разі встановлення приладів обліку теплової енергії не на межі балансової належності до обсягів теплової енергії, визначеної за фактичними показниками приладів обліку, додаються втрати на ділянках тепломережі, що перебувають на балансі Споживача, від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку. Споживач організовує ведення обліку, своєчасне і достовірне передавання показів лічильників Виконавцю, дотримання термінів Держповірки. Покази лічильників Споживачем передаються щомісячно в період з 25 до 30 числа кожного місяця і додатково проміжні на вимогу Виконавця.

Як передбачено п.10-23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

У разі коли опалювальні пристрої в квартирі (будинку садибного типу) обладнано приладами-розподілювачами теплової енергії або потужність приладів опалення (радіаторів) не відповідає розрахунковій, споживач оплачує послуги за результатами розрахунків витрат тепла, які здійснюються виконавцем за методикою, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

У разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Виконавець має право здійснювати перевірку показань квартирних засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:

з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;

з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Надаючи оцінку факту не виставлення позивачем актів приймання-передачі послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та рахунків на оплату відповідачем спожитих послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, суд вважає відсутніми підстави для покладення на відповідача обов`язку зі сплатити суми боргу за надані позивачем послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води до спірного об`єкту.

Також, на думку суду, у зв`язку з не наданням позивачем до матеріалів справи актів зняття показань з будинкового засобу обліку неможливо перевірити правомірність здійсненого розрахунку.

Отже, з урахуванням вищевказаних пунктів Правил, суд дійшов висновку, що наявний в матеріалах справи розрахунок послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води є не належним доказом в підтвердження дійсного обсягу наданих виконавцем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води на об`єкт відповідача, оскільки сам розрахунок не містить всіх вихідних даних, визначених в п. 23 Правил № 1198 та п. 12, 14 Правил № 630, а саме: у розрахунку відсутні відповідні помісячні показання будинкового засобу, не врахована середньомісячна фактична температура теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячна температура зовнішнього повітря, що на думку суду має суттєве значення при визначенні суми, яка підлягає до сплати за відповідний період (місяць, рік).

Отже, в даному випадку, на думку суду, позивач не довів належним чином факт надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води відповідачу у період: 01.01.2019 - 31.03.2021 на суму 9404,05 грн.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до відповідача з позовом про стягнення спірної заборгованості за умови доведеності розрахунку суми заборгованості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності» доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020 р.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На думку суду надані відповідачем докази, про які суд вказував вище, є більш вірогідними ніж ті, що подані позивачем.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та здійснивши перевірку їх доказами, суд дійшов висновку про те, що у задоволення позову належить відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст складено 08.11.2011р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 4 прим.: рек. з повід.1 - до справи,

2,3 - Комунальне підприємство "Південно-західні тепломережі"

ІНФОРМАЦІЯ_1

4 - Фізична особа - підприємець Вергелес Сергій Миколайович, АДРЕСА_1