УХВАЛА

м. Київ

23.11.2021Справа № 910/12320/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участі секретаря судового засідання Росущан К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Асоціації ділового співробітництва з обслуговування міністерств, відомств, Президентського Апарату України «Координаційний центр» (код 22924696) про відкладення судового розгляду справи в судовому засіданні

у справі 910/12320/21

за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (код 37401206; 01010, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 15; e-mail: )

та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (код 35692211; 01021, м. Київ, пров. І. Мар`яненка, 7; e-mail: )

до Асоціації ділового співробітництва з обслуговування міністерств, відомств, Президентського Апарату України «Координаційний центр» (код 22924696; 01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 14/1 кв.4; поштова адреса: 01001, м.Київ, вул. Лютеранська, 28/19, оф.9)

про виселення з нежитлового приміщення.

за участі представників:

позивача (Печерська РДА) Мітін І.І., довіреність № 105/01-926/в-130 від 25.05.20,

позивача (КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» Романов Д.Ю. (дов. 432-33 від 04.01.2021),

відповідача не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

У Господарському суді міста Києва перебуває вказана справа 910/12320/21 за правилами загального позовного провадження на стадії судового розгляду справи у судовому засіданні.

23.11.2021 Відповідач через відділ діловодства суду звернувся з клопотанням про:

- відкладення розгляду справи в судовому засіданні з метою забезпечення законного права відповідача на захист шляхом залучення до участі у справі адвоката та укладенням з ним договору;

- зобов`язання позивачів направити на адресу ОСОБА_1 копії позовної заяви з доданими до неї документами.

- надання (поновлення) строку для подачі відзиву з дати отримання позовної заяви.

В судовому засіданні 23.11.2021 відповідач участь не забезпечив.

Позивачі висловили заперечення проти клопотання в частині про зобов`язання позивачів направити на адресу ОСОБА_1 копії позовної заяви з доданими до неї документами, а також про надання (поновлення) строку для подачі відзиву з дати отримання позовної заяви.

Щодо відкладення засідання не заперечували через неявку представника відповідача.

Саме на суд покладається виконання завдань господарського судочинства, в тому числі й у частині своєчасного розгляду та вирішення господарських справ.

Строк розгляду справи встановлений ч.2 ст.195 ГПК України і становить 30 днів з дня початку розгляду справи по суті. Судом не виявлено обставин, які не дають змоги вирішувати спір у даному судовому засіданні і могли б бути підставою для відкладення судового засідання, визначених ст.202 ГПК УКраїни.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі... Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Однією з гарантій, що закріплені п. 1 статті 6 Конвенції є незалежність та безсторонність судової влади. Слід зазначити, що Європейським судом у багатьох справах було визначено принципи, за якими суд можна визначити як безсторонній.

Зокрема, у справі „Pullar v. United Kingdom" Суд вказав, що судова практика передбачає два критерії для встановлення безсторонності суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції. По-перше, потрібно встановити, що суд був суб`єктивно безсторонній, тобто жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість. Особиста безсторонність презюмується доти, доки не буде доведено інше. По-друге, суд повинен бути об`єктивно безсторонній, тобто передбачається існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього".

Зберігаючи особисту та об`єктивну безсторонність, суд, заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши клопотання про надання правничої допомоги та відкладення судового засідання, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляд у на таке.

Відповідачу до відкриття провадження у справі 910/12320/21 позивачами було надіслано позовну заяву, докази чого додано до позовної заяви поданої до суду з дотриманням вимог п.1 ч.1 ст.164 ГПК України.

При цьому, законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Водночас, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідач належно, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 120, 242 ГПК України та брав участь в особі представника ОСОБА_1 в порядку самопредставництва у підготовчих засіданнях 28.09.20210, 29.09.2021, 21.10.2021.

Крім того, відповідач обізнаний про закриття підготовчого провадження та вперше судове засідання з розгляду справи по суті подавав клопотання про відкладення через неможливість брати участь за станом здоров`я представника.

Відповідно до положень ст.42, 46, 56,60, 61 ГПК України Асоціація наділена правами в т.ч. на ознайомлення з матеріалами справи для забезпечення реалізації своїх процесуальних прав на подання заяв про суті справи та з процесуальних питань.

Разом з тим, Відповідач лиш 23.11.2021, в дату другого засідання з розгляду справи по суті, визначився щодо необхідності звернутись за правничою допомогою до адвоката.

Статтею 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником в суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 58 ГПК України).

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Тобто договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах

Отже, по-перше, участь адвоката, як представника учасника сторони у господарському суді не є обов`язковою.

По-друге, на господарський суд не покладається обов`язок забезпечення учасника справи адвокатом в якості представника.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджено відомостями ЄДРПОУ ОСОБА_1 є повноважним представником відповідача в порядку самопредставництва.

Слід зауважує, що відповідач протягом достатнього часу мав можливість реалізувати право на залучення адвоката, укладення необхідних угод, ознайомлення з матеріалами справи та подання заяв по суті справи.

Отже, судом з дотриманням вимог ч.5 ст.13 ГПК України створені належні умови учасникам справи для реалізації ними прав передбачених цим кодексом.

За своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них є засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників певних правовідносин. При цьому недотримання строків реалізації права та виконання обов`язків тягне за собою різні правові наслідки. Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористалися. Що важливішим є процесуальне право, то важливішим є й закінчення строку.

Суд заважує, що строк подання заяв про суті справи закінчився, що є підставою для їх залишення без розгляду ст.118 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли учасник справи бере активну участь впродовж підготовчого провадження з якихось причин не реалізує процесуальне право на ознайомлення з матеріалами справи, не подає заяв по суті справи, і дана особа своєчасно не довела наявності дійсних перешкод цьому, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

За таких обставин відкладення розгляду справи є негативним наслідком зловживання правом - невиправданим затягуванням розгляду справи, що суперечить засадам господарського судочинства в частині щодо розумності строків розгляду справи.

Наведене є підставою для відмови у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 2, 3,7, 12, 13, 42, 46, 56, 118, 169, ч. 2 ст.202, ст.207, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Асоціації ділового співробітництва з обслуговування міністерств, відомств, Президентського Апарату України «Координаційний центр» (код 22924696) ОСОБА_1 про зобов`язання позивачів направити на адресу ОСОБА_1 копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Відмовити у задоволенні клопотання представника Асоціації ділового співробітництва з обслуговування міністерств, відомств, Президентського Апарату України «Координаційний центр» (код 22924696) ОСОБА_1 про надання (поновлення) строку для подачі відзиву з дати отримання позовної заяви.

Відмовити у задоволенні клопотання представника Асоціації ділового співробітництва з обслуговування міністерств, відомств, Президентського Апарату України «Координаційний центр» (код 22924696) ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи в судовому засіданні.

Ухвала набрала законної сили 23.11.2021 та не підлягає оскарженню.

Суддя Ігор Курдельчук