ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа№ 911/1206/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

представники учасників справи у судове засідання 22.11.2021 не з`явилися

за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Восход-України»

на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021 (повний текст складено 21.07.2021)

у справі № 911/1206/21 (суддя - Колесник Р.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива»

до Приватного підприємства «Восход-України»

про стягнення 428 255, 14 гривень,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива» (далі - ТОВ Агрофірма «Нива») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Восход-України» (далі - ПП «Восход-України») про стягнення 428 255, 14 грн, з яких: 336 042, 42 гривень основний борг, 63 377, 52 грн інфляційні втрати, 28 835, 20 грн 3 % річних.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані тим, що в порушення умов договору поставки від 26.03.2018 № 13 відповідач за поставлений товар у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 336 042, 42 грн, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2021 провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 326 042, 42 грн закрито. Позов ТОВ Агрофірма «Нива» задоволено частково. Стягнуто з ПП «Восход-Україна» на користь ТОВ Агрофірма «Нива» 63 377, 52 грн інфляційних втрат, 28 807, 58 грн 3 % річних та 6 273, 42 грн судового збору. Стягнуто з ПП «Восход-Україна» в дохід Державного бюджету України 99, 89 гривень судового збору. У задоволенні позовних вимог ТОВ Агрофірма «Нива» в частині стягнення з ПП «Восход-Україна» 10 000 грн основного боргу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач під час розгляду справи звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 336 042, 42 грн, у зв`язку із тим що після звернення позивача до суду відповідач погасив обліковану за ним заборгованість, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Суд першої інстанції також виходив з того, що з наданого позивачем платіжного доручення від 06.04.2021 № 374 вбачається, що відповідачем на користь позивача перераховано 10 000 грн. При цьому, здійснена відповідачем оплата у розмірі 10 000 грн згідно з платіжним дорученням від 06.04.2021 № 374 передувала зверненню до суду із позовом. А тому у вказаній частині суд відмовив у позові.

Також суд першої інстанції, здійснивши обрахунок заявлених вимог, дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 28 807, 58 грн, вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 63 377, 52 грн підлягають задоволенню повністю у заявленій позивачем сумі.

В частині розподілу судового збору суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при звернені до суду із даним позовом заявлено вимогу про стягнення 428 255, 14 грн. За подання такої позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 6 423, 83 грн. Проте, згідно платіжного доручення від 15.04.2021 № 339, поданого в якості доказу сплати судового збору, позивачем при звернені до суду з розглядуваним позовом сплачено суму судового збору в розмірі 6 323, 94 грн, що є меншою, ніж передбачено законом. А тому суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача та в дохід бюджету підлягає сума судового збору у розмірі 6 273, 42 грн та 99, 89 грн, відповідно.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У вересні 2021 року ПП «Восход-Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило змінити рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021 та зменшити суму стягнутого судового збору з ПП «Восход-України» на користь позивача до 2 270, 00 грн, а в частині стягнення з ПП «Восход-України» 99, 89 грн судового збору в дохід Державного бюджету України - скасувати. Також скаржник просив викликати у судове засідання представників сторін. Крім того, скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.09.2021, зокрема, було поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Восход-України» на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021, розгляд якої призначено на 01.11.2021. Надано учасникам справи час на подачу відзивів, заяв та клопотань. Зупинено дію оскаржуваного рішення.

Справа розглядалася різними складами суду.

11.10.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просила здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника.

01.11.2021 розгляд справи за клопотанням скаржника було відкладено до 22.11.2021.

19.11.2021 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони.

22.11.2021 у судове засідання представники сторін не з`явилися. Про дату час та місце повідомлені належним чином в порядку,передбаченому ст. 120, 242 ГПК України. Про обізнаність сторін про апеляційне провадження свідчать подані клопотання та відзив на апеляційну скаргу. При цьому обома сторонами були заявлені клопотання про розгляд справи без участі представників сторін. Суд апеляційної інстанції задовольнив указані клопотання, виходячи з того, що участь у судовому засіданні є правом сторони, а явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

4. Вимоги апеляційної скарги та доповнення апеляційної скарги та короткий зміст наведених у них доводів

ПП «Восход-Україна» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині розподілу судового збору з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було надано беззаперечну перевагу стороні позивача, оскільки позивачем було сплачено не всю суму судового збору, що повинно було мати наслідком залишення позову без руху, у той час, як судом було відкрито провадження у справі. Наслідком таких дій суду стало стягнення коштів судового збору з відповідача у дохід Державного бюджету України за результатом судового розгляду, хоча очевидно, що судовий збір мало б у повному обсязі сплачувати ТОВ Агрофірма «Нива» ще під час подачі позову до суду.

Також скаржник зазначає, що суд не взяв до уваги, що у процесі розгляду справи борг було погашено, а відтак позивач мав зменшити позовні вимоги на суму основного боргу, що мало б наслідком повернення йому частини судового збору з бюджету, а з відповідача у такому разі було б стягнуто лише 2 270 грн, що на 4 003, 42 грн менше, ніж стягнуто за оскаржуваним судовим рішенням.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень

11.10.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання скаржнику та в строк, встановлений судом. Відзив прийнято в порядку ст. 263 ГПК України.

Позивач вказує, що відповідач не обґрунтував апеляційну скаргу, а, зокрема, не вказав, які норми права порушив суд при розподілі судових витрат. Так, позивач посилається на норму ч. 3 ст. 130 ГПК України, згідно з якою у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат. У зв`язку з тим, що після пред`явлення до суду позову відповідач сплатив основну суму заборгованості в розмірі 336 042, 42, позивачем було подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основної вимоги, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Агрофірма «Нива» у квітні 2021 року звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ПП «Восход-України» про стягнення 428 255, 14 грн, з яких: 336 042, 42 гривень основний борг, 63 377, 52 грн інфляційні втрати, 28 835, 20 грн 3 % річних.

Під час розгляду справи відповідачем було здійснено погашення наявної заборгованості, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: від 06.04.2021 № 374 на суму 10 000 грн, від 09.04.2021 № 399 на суму 10 000 грн, від 05.05.2021 № 523 на суму 10 000 грн, від 07.05.2021 № 560 на суму 10 000 грн, від 19.05.2021 № 608 на суму 100 000 грн, від 21.05.2021 № 617 на суму 206 042, 42 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 336 042, 42 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2021 провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 326 042, 42 грн закрито. Позов ТОВ Агрофірма «Нива» задоволено частково. Стягнуто з ПП «Восход-Україна» на користь ТОВ Агрофірма «Нива» 63 377, 52 грн інфляційних втрат, 28 807, 58 грн 3 % річних та 6 273, 42 грн судового збору. Стягнуто з ПП «Восход-Україна» в дохід Державного бюджету України 99, 89 гривень судового збору. У задоволенні позовних вимог ТОВ Агрофірма «Нива» в частині стягнення з ПП «Восход-Україна» 10 000 грн основного боргу відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, скаржник оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині розподілу судового збору, зокрема, в частині стягнення з ПП «Восход-Україна» 6 273, 42 грн судового забору на користь ТОВ Агрофірма «Нива» та в частині стягнення з ПП «Восход-Україна» в дохід Державного бюджету України 99, 89 грн судового збору. Відповідно, апеляційний перегляд здійснюється в межах вимог апеляційної скарги.

Заявник вказує, що суд першої не взяв до уваги, що у процесі розгляду справи борг було погашено, а відтак позивач мав зменшити позовні вимоги на суму основного боргу, що мало б наслідком повернення йому частини судового збору з бюджету, а з відповідача у такому разі було б стягнуто лише 2 270 грн, що на 4 003, 42 грн менше, ніж стягнуто за оскаржуваним судовим рішенням.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом про стягнення 428 255, 14 грн. Відповідно, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання такої позовної заяви становив 6 423, 83 грн. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено 6 323, 94 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 339 від 15.04.2021. У даній частині частково приймаються доводи скаржника.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не обмежений в праві достягнути відповідну суму судового збору, яка не була сплачена під час подачі позову, за результатами розгляду справи у відповідності до положень ст. 129, 163, 237, 238 ГПК України. А тому відповідні доводи скаржника не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги було задоволено частково, у зв`язку зі сплатою заборгованості. У частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 326 042, 42 грн провадження було закрито.

Так, нормою ст. 130 ГПК України передбачено розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що ч. 1 ст. 130 ГПК України стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ця норма не пов`язана зі ст. 129 ГПК України, оскільки не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.

Варто зауважити, що питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному. Зокрема, ч. 1 ст. 130 ГПК України може бути застосована у тому випадку, коли має місце відмова позивача від позову, що не пов`язана із задоволенням його відповідачем після подання позовної заяви, оскільки у такому випадку розподіл судових витрат згідно ч. 3 ст. 130 ГПК України не здійснюється.

Водночас якщо позивач відмовився від позову внаслідок його задоволення відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Подібний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 380/3138/20. А тому посилання скаржника на необхідність зменшення розміру судового збору до 2 270, 00 грн відхиляються як необґрунтовані.

Також з матеріалів справи вбачається, що в частині вимог про стягнення з ПП «Восход-Україна» 10 000 грн основного боргу було відмовлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував положень наведеної норми права та помилково поклав відшкодування всієї суми судового збору на відповідача. У частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 10 000, 00 грн судовий збір не може бути покладено на відповідача, оскільки у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, на відповідача слід було покласти судовий збір за позовними вимогами, які були задоволені судом і за позовними вимогами, за якими було закрито провадження у справі; в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, - судовий збір покладається на позивача. Відповідно, з відповідача підлягало до стягнення 6 273, 11 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції (418 227, 52 грн (задоволена сума із суми, по якій було закрито провадження) * 6 423, 83 грн (розмір судового збору, який підлягав сплаті під час подачі позову) / 428 255, 14 грн (загальна сума заявлених позовних вимог). Відповідно на позивача мало бути покладено сплату судового збору в розмірі 150, 72 грн (6 423, 83 грн - 6 273, 11 грн). А тому рішення суду першої інстанції має бути скасовано у відповідній частині з новим розподілом судових витрат. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що недоплачений розмір судового збору, ураховуючи часткове задоволення позову, мало бути покладено на позивача.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи, дійшов частково помилкового висновку при розподілі судового збору. Відповідно, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 99, 89 грн в рахунок Державного бюджету України та в частині стягнення з відповідача на користь позивача 0, 31 грн (6 273, 42 грн - 6 273, 11 грн). А недоплачений судовий збір в розмірі 99, 89 грн підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 14, 129, 130, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часового задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства «Восход-України» та часткового скасування рішення суду першої інстанції, у частині розподілу судового збору.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Восход-України» на рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021 у справі №911/1206/21 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021 у справі №911/1206/21 - скасувати в частині стягнення з Приватного підприємства «Восход-Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива» 0, 31 гривень судового збору та в частині стягнення з Приватного підприємства «Восход-Україна» в дохід Державного бюджету України 99, 89 гривень судового збору та ухвалити у вказаній частині нове рішення. Покласти на позивача сплату 0, 31 гривень судового збору та 99, 89 гривень судового збору в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива» (09031, Київська область, Сквирський район, с. Пищики, вул. Миру, буд. 154-А, код 03755058) в дохід Державного бюджету України 99, 89 гривень судового збору.

В частині стягнення з Приватного підприємства «Восход-Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива» 6 273, 11 гривень судового збору рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021 у справі №911/1206/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «Восход-Україна» - без задоволення.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

4. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2021, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021, у частині, яка залишена без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 29.11.2021.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім