РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.11.2021Справа № 910/10236/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Союз»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

Суддя Підченко Ю.О.

Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:

від позивача: Малачли Н.Д.;

від відповідача: Ільчик М.О.;

від третьої: не з`явилися;

вільні слухачі: ОСОБА_1; ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Союз» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Київської міської ради (далі - КМР) про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.12.2005, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації; далі - Управління), про що зроблено запис від 29.12.2005 за № 75-6-00260 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі - Договір), в редакції, викладеній у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що порушено право позивача на поновлення Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/10236/21, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.08.2021.

08.07.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позов.

29.07.2021 позивач на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2021 надав письмові пояснення щодо наявності юридичного інтересу до справи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації; далі - Департамент).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2021 відкладено підготовче засідання на 06.10.2021, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та залучено третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Департамент.

12.08.2021 Товариство подало суду письмову відповідь на відзив.

09.09.2021 Департамент на виконання вимог суду надав письмові пояснення стосовно спору у даній справі.

17.09.2021 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надсилання третій особі копії позовної заяви з додатками

22.09.2021 до суду від Товариства надійшла відповідь на письмові пояснення Департаменту.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 06.10.2021 представники сторін та третьої особи надали усні пояснення, не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/10236/21 до судового розгляду по суті на 11.11.2021.

У судове засідання, що відбулось 11.11.2021 представники третьої особи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, Департамент про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, а тому відсутні перешкоди розгляду справи по суті згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У судовому засіданні 11.11.2021 суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 11.11.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові пояснення, відповідь на письмові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2005 Товариством (орендар) та КМР (орендодавець) укладено Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 23.12.2005 за № 923, і зареєстрований Управлінням, про що зроблено запис від 29.12.2005 за № 75-6-00260 у книзі записів державної реєстрації договорів, за умовами якого:

- орендодавець на підставі рішення КМР від 21.04.2005 за № 354/2929, за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (пункт 1 Договору);

- об`єктом оренди за Договором є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - Брест - Литовське шосе, 8-а (вісім «а») у Святошинському районі м. Києва; розмір - 0,6800 (нуль цілих і шість тисяч вісімсот десятитисячних) га; цільове призначення - для будівництва, експлуатації і обслуговування пункту харчування та обслуговування автотуристів; кадастровий номер :75:539:0003 (пункт 2.1 Договору);

- згідно з витягом до технічної документації № Ю34068/2005 Управління від 01.08.2005 за № 502 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 392 417 (триста дев`яносто дві тисячі чотириста сімнадцять) грн 76 коп. (пункт 2.2 Договору);

- Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років (пункт 3.1 Договору);

- річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 2 (двох) відсотків від її нормативної грошової оцінки (пункт 4.2 Договору);

- розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення КМР та внесення змін до Договору (пункт 4.3 Договору);

- зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до Договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України (пункт 4.4 Договору);

- розмір орендної плати може переглядатись у випадках, передбачених законом, за згодою сторін, але не частіше, ніж один раз у рік (пункт 4.7 Договору);

- передача земельної ділянки в оренду здійснюється за Актом приймання-передачі в день державної реєстрації Договору (пункт 6.1 Договору);

- право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації Договору (пункт 6.2 Договору);

- орендар має право, зокрема: після закінчення .строку, на який було укладено Договір за умови належного виконання обов`язків відповідно до умов Договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору (пункт 8.3 Договору);

- орендар зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строк, встановлений Договором і після підписання Договору та Акту приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації Договору; завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; своєчасно вносити орендну плату; при зміні функціонального використання об`єкта нерухомості, що розташований на земельній ділянці, у десятиденний термін в письмовій формі замовити в Управлінні витяг з технічної документації про нову нормативну грошову оцінку земельної ділянки або її частини з урахуванням зазначених змін та після одержання цього витягу передати його до податкового органу за місцем розташування земельної ділянки; письмово повідомити орендодавця про відчуження об`єктів (їх частин), що розташовані на земельній ділянці і належать орендарю, протягом десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки. У випадку, якщо орендар має намір припинити право користування земельною ділянкою (її частиною), Договір розривається за згодою сторін або до Договору вносяться відповідні зміни з моменту укладання Договору оренди земельної ділянки з новим власником об`єктів, які були відчужені; забезпечити вільний доступ до земельної ділянки представнику контролюючих органів; повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення дії Договору; у строки, встановлені чинним законодавством, звітувати перед податковими органами району за місцем розташування земельної ділянки про сплату орендної плати; забезпечити вільний доступ для прокладання нових, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж і споруд, що знаходяться в межах земельної ділянки; питання відшкодування втрат та збитків лісогосподарського виробництва, відновлюючої вартості зелених насаджень та інші питання майнових відносин вирішувати в установленому порядку; питання пайової участі вирішити відповідно до рішення КМР від 27.02.2003 за №271/431 «Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м. Києва» (із змінами та доповненнями, внесеними рішеннями КМР від 12.02.2004 за № 14/1223 та від 28.12.2004 за № 1051/2461); виконати вимоги, викладені в листах Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 30.08.2004 за № 19-8003, головного державного санітарного лікаря м. Києва від 13.05.2004 за № 3365, управління охорони навколишнього природного середовища від 17.05.2004 за№ 071/04-4-19/1585; об`єкт розмістити поза межами охоронних зон інженерних комунікацій; у п`ятиденний строк після державної реєстрації Договору надати його копію до районного податкового органу за місцем розташування земельної ділянки (пункт 8.4 Договору);

- після закінчення строку, на який було укладено Договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін (пункт 11.7 Договору).

На виконання умов Договору 29.12.2005 сторонами було підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки.

Позивач вказує, що протягом дії Договору ним належним чином виконували всі обов`язки за Договором, а зі сторони відповідача не надходило жодних зауважень.

З метою реалізації переважного права на поновлення Договору, Товариство більше ніж за три місяці до закінчення строку дії Договору повідомило КМР про свій намір продовжити дію Договору (поновити Договір) шляхом направлення листа від 10.09.2020 №20-31, що підтверджується описом поштового відправлення № 753 та фіскальним чеком.

Слід зазначити, що до вказаного листа були додані такі документи: копію Договору; копію акту приймання-передачі земельної ділянки від 29.12.2005; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.10.2018 № НВ-018; копію акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстрованого інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у м. Києві 31.12.2008 за № 555 та затвердженого Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією розпорядженням від 31.12.2008 № 2052; копію свідоцтва на право власності від 27.01.2010, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР Товариству на об`єкт будівництва, а саме, на комплекс будівель пункту харчування та обслуговування автотуристів; копію витягу про державну реєстрацію прав від 07.04.2011 № 29590611, виданого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна»; копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2020 № 214964009; копію розпорядження Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 31.03.2009 № 324 «Про присвоєння поштової адреси пункту харчування та обслуговування автотуристів»; довідку Державної податкової служби України про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 04.09.2020 № 91322; копію акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17.06.2005; копію довідки Департаменту про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 30.07.2020 № НГО/2020-9103; проект додаткової угоди до Договору.

15.10.2020 позивачем було отримано у відповідь на вказане вище звернення лист Департаменту від 07.10.2020 № 7, зі змісту якого вбачається, що:

- розгляд матеріалів щодо поновлення Договору доручено Департаменту та Товариство проінформовано, що підписання договору про поновлення Договору можливо лише після прийняття КМР відповідного рішення (або постійною комісією КМР з питань містобудування, архітектури та землекористування відповідного висновку);

- спеціалістами третьої особи, без присутності представника позивача, проведено обстеження земельної ділянки, за результатами якого встановлено, що будівля з дерева та тимчасова споруда (павільйон) частково розташовані за межами ділянки, що орендується, та у зв`язку з цим відповідач просить надати інформацію щодо правового статусу зазначених будівель та підтвердити використання зазначеної земельної ділянки відповідно до меж визначених Договором.

30.10.2020 позивач надіслав відповідь № 20-36 на лист Департаменту, яка отримана третьою особою 02.11.2020, в якому, зокрема, наголошено на тому, що висновки, викладені у акті обстеження земельної ділянки не є порушенням умов Договору зі сторони Товариства як орендаря та відповідно не є підставою припинення опрацювання питання щодо поновлення Договору на новий строк.

02.03.2021 позивач повторно звернувся до КМР та Департаменту з листом № 21-4 про вжиття всіх необхідних заходів щодо належного підписання додаткової угоди про поновлення терміну дії Договору.

15.03.2021 Товариством було отримано лист Департаменту від 11.03.2021 за №05716-5347, зі змісту якого вбачається, що:

- третьою особою підготовлено проект рішення КМР щодо поновлення Договору, який разом з матеріалами кадастрової справи передано до відповідача для подальшого розгляду згідно з Регламентом, що затверджений рішенням КМР від 07.07.2016 № 579/579 (зі змінами);

- проект рішення перебуває на розгляді постійних комісій КМР і наразі відсутні підстави для укладання додаткової угоди про поновлення Договору.

З огляду на викладене, позивач вважає, що його права порушуються, а тому він звернувся з даним позовом про визнання додаткової угоди до Договору щодо поновлення строку його дії укладеною.

У свою чергу, відповідач і третя особа, підтвердивши наявність проекту рішення КМР про поновлення Договору, який знаходиться на розгляді постійної комісії КМР з питань архітектури, містобудування та земельних відносин, заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на невиконання позивачем вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки, як вбачається з акту обстеження земельної ділянки від 30.09.2020 №20-0579-08 будівля з дерева та тимчасова споруда (павільйон) частково розташований за межами земельної ділянки, наданої в користування, а саме на суміжній земельній ділянці (код 75:339:0013) КП «Святошинське лісопаркове господарство».

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі №916/3156/17).

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Законом України від 05.12.2019 №340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (далі - Закон від №340-ІХ) внесено зміни до низки законодавчих актів, зокрема, до Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та до Закону України «Про оренду землі».

Так, згідно із Законом № 340-ІХ розділ ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту:

«Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.».

Отже, нові правила, що встановлені Законом № 340-ІХ, зокрема, в частині поновлення договорів оренди землі, не стосуються договорів, які були укладені до внесення змін цим Законом у ЗК України та до Закону України «Про оренду землі», тобто договори оренди землі, які були укладені до 15.07.2020, можуть поновлюватися відповідно до умов договору оренди та законодавства, що було чинним на момент укладання такого договору.

Слід зазначити, що Договір було укладено сторонами 23.12.2005, а тому порядок його поновлення з урахуванням приписів Закону № 340-ІХ регулюється приписами самого Договору, а також Законом України «Про оренду землі» в редакції від 31.03.2005, чинній на момент укладення Договору.

В силу пункту 8.3 Договору орендар має за інших рівних умов переважне право після закінчення строку, на який було укладено Договір за умови належного виконання обов`язків відповідно до умов Договору, на поновлення Договору.

Пунктом 11.7 Договору визначено такий порядок поновлення Договору: після закінчення строку, на який було укладено Договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі, орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Інших умов для реалізації переважного права орендаря на поновлення строку дії Договору у тексті Договору немає.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 31.03.2005, чинній на дату укладання Договору, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Позивач документально підтвердив вчинення дій спрямованих на поновлення Договору у визначеному Законом України «Про оренду землі», в редакції від 31.03.2005, чинній на дату укладання Договору, та Договором порядку, а саме:

- до закінчення строку дії Договору Товариство повідомило відповідача листом-повідомленням про свій намір скористатися переважним правом на поновлення Договору;

- до листа-повідомлення про поновлення Договору додано проект додаткової угоди про поновлення Договору.

Слід зазначити, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору та вносить орендну плату згідно з умовами Договору, що підтверджується платіжними дорученнями 18.01.2021 № 1517 на суму 27 033,02 грн; від 09.02.2021 № 1591 на суму 27 033,02 грн; від 16.03.2021 № 1641 на суму 27 033,02 грн; від 16.04.2021 № 1673 на суму 27 032,98 грн; від 17.05.2021 № 1703 на суму 27 032,98 грн; від 16.06.2021 № 1736 на суму 27 032,98 грн.

Товариство не отримувало від КМР жодних повідомлень про відмову в поновленні Договору та/або заперечення щодо поновлення Договору.

Крім того, відповідач не вимагав повернення земельної ділянки позивачем та, відповідно, земельна ділянка Товариство не поверталась, акт приймання-передачі щодо повернення земельної ділянки сторонами Договору не підписано.

Також, позивач підтвердив, що протягом дії строку Договору він сплачував орендну плату у строки та в розмірі, що передбачені Договором, надавши податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), що надавалися податковому органу протягом періоду з 2005 року до 2020 року, а також рухом коштів по бухгалтерському рахунку Товариства - 64.1.8 (Податки і відрахування: (податок) на землю), що відображено в картці по цьому рахунку протягом періоду, починаючи з 30.12.2005 до 31.05.2021 (призначення платежу - сплата орендної плати).

Більше того, ні відповідач, ані третя особа не спростували факт належного виконання позивачем обов`язку з оплати орендної плати у встановленому розмірі та у визначений Договором строк.

Що ж до використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення, то слід зазначити, позивачем було побудовано комплекс будівель пункту харчування та обслуговування автотуристів, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САС № 741619, виданим на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 27.01.2010 № 82-В.

Також, Товариство підтвердило виконання обов`язку, що встановлений абз. 12 пункту 8.4 Договору в частині дотримання вимог, що визначені у відповідних листах Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Головного державного санітарного лікаря м. Києва, Управління охорони навколишнього природного середовища, тим, що акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, зареєстровано Інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у м. Києві 31.12.2008 за № 555 та затверджено Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією розпорядженням від 31.12.2008 № 2052, без будь яких зауважень та містить підписи уповноважених осіб вищезазначених органів, в числі підписів членів Державної приймальної комісії.

Крім того, змістом вказаного акту підтверджується виконання вимог Договору щодо завершення забудови земельної ділянки в строки не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Позивач завчасно (листом від 10.09.2020 - більш ніж за три місяці до закінчення строку дії Договору) повідомив відповідача про намір поновити Договір, надіславши проект додаткової угоди, тобто скористався наданим йому правом та вчинив дії, спрямовані на реалізацію свого переважного права на продовження.

Однак, КМР по суті безпідставно ухиляється від укладення додаткової угоди про поновлення Договору.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція майна в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а відтак і майном. До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі Іатрідіс проти Греції від 25.03.1999, заява №311107/96, п. 54).

Отже, право оренди земельної ділянки також є майном в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким з моменту укладання Договору гарантується ст.ст. 1, 8, 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу правомірних або законних очікувань та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах «ПайнВеліДевелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути існуючим майном або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності (c.f. PressosCompaniaNaviera S.A. v. Belgium, Рішення від 20.11.1995, серія А, №332, с. 21, п. 31; п. 21 рішення у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права власності (п. 74 рішення ЄСПЛ від 02.03.2005 у справі VonMaltzanandothers v. Germany), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що неповідомлення Товариства у встановлений законом строк у відповідь на його звернення про заперечення проти поновлення Договору та неприйняття відповідного рішення про поновлення Договору протягом року з моменту такого звернення, а також відсутність заперечень проти поновлення Договору у місячний строк після закінчення строку його дії, вплинуло на правомірні очікування та законні сподівання позивача, яким було дотримано усі вимоги законодавства щодо реалізації передбаченого Договором права на його поновлення, яке підлягає захисту відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі.

Також, позивач вказував на те, що зволікання відповідача щодо поновлення Договору порушує його майнові права, а саме, право власності на комплекс будівель пункту харчування та обслуговування автотуристів, до складу якого входять: пункт харчування (ресторан) (Літера А) площею 1 109,10 кв.м, оздоровчий корпус (літера Б) площею 529 кв.м, блок відпочинку (літера В) площею 3 021,30 кв.м.

Вказане нерухоме майно було збудовано позивачем на орендованій земельній ділянці та належить йому на праві приватної власності, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності серії САС № 741619.

Так, листом від 25.02.2021 № 21-5 Товариство звернулося до акціонерного товариства «КредіАгріколь Банк» з проханням надати іпотечний кредит в сумі 5 000 000 грн на перепрофілювання одного із корпусів.

У свою чергу, АТ «КредіАгріколь Банк» листом від 17.03.2021 № 13611-08/43 надало перелік документів, необхідних для розгляду питання про отримання кредиту, у тому числі для розгляду заяви на фінансування, серед яких містяться документи на землю, на якій знаходиться нерухоме майно (державний акт про право власності на землю, договір та державний акт про право власності на землю, договір оренди, державний акт постійного користування землею).

Отже, беручи до уваги відсутність у позивача належним чином підписаної додаткової угоди до Договору щодо поновлення терміну його дії, Товариство не має можливості отримати кредит у вказаному вище банку.

Що ж до тверджень відповідача та третьої особи про порушення позивачем умов Договору, що полягає у частковому розташуванні будівлі з дерева та тимчасової споруди (павільйону) за межами земельної ділянки, наданої в користування, а саме на суміжній земельній ділянці (код 75:339:0013) КП «Святошинське лісопаркове господарство», то слід зазначити таке.

Поданий як підтвердження такого розміщення акт обстеження земельної ділянки від 30.09.2020 № 20-0579-08 було складено без участі представників Товариства.

Крім того, зі змісту акту не можливо дійти однозначного висновку, що вказана будівля належить позивачу.

Разом з тим, обставини вказані у акті обстеження земельної ділянки не свідчить про порушення Товариством Договору, а можуть мати своїм наслідком звернення за захистом своїх прав та законних інтересів КП «Святошинське лісопаркове господарство» шляхом подання відповідної позовної заяви та не є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому, добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.

Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за Договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди, орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а, отже, і на укладення додаткової угоди до Договору.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Союз» задовольнити повністю.

2. Визнати укладеною між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Союз» додатку угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.12.2005, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 29.12.2005 за № 75-6-00260 у книзі записів державної реєстрації договорів, в редакції викладеній у позовній заяві:

«Додаткова угода № 1

до договору оренди земельної ділянки від 23 грудня 2005 року

м. Київ ____ 2021 р.

Київська міська рада (код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України - 22883141, місцезнаходження зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36), далі у тексті - «Орендодавець», в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, який діє на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», - з однієї сторони, та

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО-СОЮЗ» (код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України - 31812109, місцезнаходження зареєстроване за адресою: м. Київ, Брест -Литовське шосе, б. 8-А), далі у тексті - «Орендар», в особі генерального директора Налескіна Сергія Леонідовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), який діє на підставі Статуту,- з іншої сторони, а разом «Сторони»,

на підставі Закону України «Про оренду землі» та Договору оренди земельної ділянки від 23.12.2005 року,

уклали цю додаткову угоду (далі у тексті - «Додаткова угода») про таке:

1. Поновити на 15 (п`ятнадцять) років договір оренди земельної ділянки, укладений між Орендодавцем та Орендарем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 23 грудня 2005 року за реєстровим № 923 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 29 грудня 2005 року за № 75-6-00260 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі за текстом - Договір оренди).

2. Інші умови Договору оренди залишаються без змін, за винятком строку його дії.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди.

4. Витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням цієї Додаткової угоди, сплачує Орендар.

5. Ця додаткова угода складена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один примірник - для зберігання у Орендаря, один - для Орендодавця (знаходиться на зберіганні у департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), один - для зберігання у приватного нотаріуса.

Від Орендодавця: Київський міський голова ____________ Кличко В.В.

Від Орендаря: Генеральний директор________________ Налескін С.Л.».

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код: 22883141) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Союз» (03179, м. Київ, вул. Брест-Литовське шосе, буд. 8А; ідентифікаційний код: 31812109) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22.11.2021.

Суддя Ю.О. Підченко