ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Справа № 915/1345/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а, )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Панько Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2021 до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до фізичної особи-підприємця Панько Олександра Володимировича про стягнення індексації вартості внеску КЕВ м. Миколаєва за договором про спільний обробіток землі №535/1 від 06.07.2016 в розмірі 147606,62 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано посиланням на норми ст. ст. 11, 15, 16, 202, 509, 525, 526, 530, 626, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору про спільний обробіток землі №535/1 від 06.07.2016, а саме: зобов`язання щодо необхідності індексації вартості внесків за період 2018-2020 роки, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 147606,62 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2021 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1345/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 10.09.2021 позовну заяву залишено без руху з підстав недотримання позивачем приписів п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України.

15.09.2021 позивачем подано до господарського суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідачем ухвалу суду від 20.09.2021 отримано 29.09.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 541.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача у визначений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач не заперечив проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом на подання відзиву по суті позовних вимог, жодних заяв або клопотань на розгляд суду не подав, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обгрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений ст. 248 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

06.07.2016 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаїв (Сторона - 1) та Фізичною особою-підприємцем Панько Олександром Володимировичем (Сторона - 2) укладено договір № 535/1 про спільний обробіток землі (далі - Договір) (арк. 28-31).

До договору між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 15.08.2016, додаткову угоду № 2 від 07.04.2017, додаткову угоду № 3 від 23.04.2018 та додаткову угоду №4 від 30.11.2020 (арк. 34-38).

Договір та додаткові угоди підписано та скріплено печатками сторін.

Додатками до договору є Схема земельних ділянок та Акт огляду земельної ділянки від 06.07.2016 (арк. 32-33).

Відповідно до п. 1.1. Договору, з метою відпрацювання співпраці з підприємствами і залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності та життєдіяльності КЕВ м. Миколаїв, сторони за цим Договором домовилися про спільну діяльність і співробітництво без утворення юридичної особи з використанням земель, які надані Стороні -1 в безстрокове користування та можливостей Сторони-2 спільно діяти для досягнення загальних цілей, а саме: вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та їх подальшої реалізації.

Відповідно до п. 6.1. Договору, внесок Сторони 1 - вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 233,54 га, згідно до Акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація та ділові зв`язки та складає 245217,00 грн.

Відповідно до п. 6.2. Договору, внесок Сторони 2 - грошові кошти, паливно-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівба, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарських культур, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки, інше, що встановлюють сторони по закінченню сільськогосподарського року.

Відповідно до п. 3 розділу І Додаткової угоди № 2 до договору, сторони погодили пункт 6.1 Договору викласти у такій редакції: «Внесок Сторони 1 - вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 233,54 га, згідно до Акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація та ділові зв`язки та складає 534806,60 грн.».

Відповідно до розділу ІІ Додаткової угоди № 2 ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та є обов`язковою до виконання сторонами протягом дії основного договору.

Відповідно до п. 12.1. Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту укладання.

Відповідно до п. 12.2. Договору в редакції Додаткової угоди №2, цей договір укладений строком на 7 сільськогосподарських років, тобто до 31.12.2023 року з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків сторін за цим договором на кожний наступний сільськогосподарський рік в продовж строку дії договору. Зміна (збільшення, зменшення) розміру внесків сторін грунтується на рівні інфляції в країні на момент визначення розміру внесків. Обов`язкове щорічне узгодження (індексація) ціни внесків проводиться сторонами в строк до 01 січня кожного року один раз на рік та у разі зміни кількості площ землі, що обробляються. Індексація внесків сторін у 2016 та 2017 роках не проводиться.

Відповідно до п. 12.5. Договору, якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється письмовою додатковою угодою до цього договору.

Судом встановлено, що 30.11.2020 позивачем направлено на адресу відповідача лист № 4589 (а.с.39), яким позивач запропонував відповідачу протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту отримання даного листа сплатити на розрахунковий рахунок Сторони 1, зазначений у договорах про спільний обробіток землі вартість індексованого внеску сторін, зокрема за 2018 рік у сумі 73268,50 грн, за 2019 рік у сумі 52411,05 грн та за 2020 рік у сумі 21927,07 грн.

Відповіді відповідача позивач не отримав.

Позивач зазначає, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо необхідності індексації вартості внесків за період 2018-2020 роки стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору судом враховано наступне.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Як передбачено нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення (ст. 1). Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (ст. 3 Закону). Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів Україн

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вже зазначалось, п. 12.2. Договору встановлено, що договір укладено строком на 7 років, тобто до 31.12.2023 з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків сторін за цим договором на кожний наступний сільськогосподарський рік в продовж строку дії договору. Обов`язкове щорічне узгодження (індексація) ціни внесків проводиться сторонами в строк до 01 січня кожного року.

Отже обов`язковою умовою, встановленою укладеним між сторонами договором, є саме узгодження сторонами ціни внесків в строк до 01 січня кожного року. Їх автоматичне визначення шляхом обов`язкової індексація ціни внесків сторонами не передбачалося.

Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 73, 74 ГПК України, з яких би вбачалось, що сторони узгоджували (індексацію) ціни внесків у 2018, 2019 та 2020 роках, а тому у фізичної особи-підприємця Панько О.В. відсутній обов`язок з оплати різниці між вартістю внеску, яку сторони погодили в додатковій угоді №2 до договору №535/1 від 06.07.2016 про спільний обробіток землі та проіндексованою позивачем в наступному в односторонньому порядку ціни внеску за період з 2018 по 2020 роки, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги останнього є необґрунтованими, не підтверджені матеріалами справи, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати підлягають покладанню на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

3. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а, )

відповідач: фізична особа-підприємець Панько Олександр Володимирович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення складено та підписано 29.11.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Суддя В.О.Ржепецький