РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/14184/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом акціонерного товариства "Дніпроазот" до товариства з обмеженою відповідальністю "Авікост" про стягнення 151 000,00 грн,

без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року акціонерне товариство "Дніпроазот" (далі - АТ "Дніпроазот") звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Авікост" (далі - ТОВ "Авікост") 151 000,00 грн штрафу, нарахованого в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки хімічної продукції від 27 грудня 2016 року № 149583.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 вересня 2021 року вищенаведену позовну заяву АТ "Дніпроазот" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14184/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 6 вересня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/14184/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01135, місто Київ, вулиця Дмитрівська (Шевченківський р-н), будинок 66А.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ "Авікост".

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 6 вересня 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте ТОВ "Авікост" в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хлортехновод", яке в подальшому змінило найменування на ТОВ "Авікост", та позивачем укладено договір поставки хімічної продукції № 149583, за яким останній зобов`язався поставити покупцю продукцію (хлор рідкий), а АТ "Дніпроазот", у свою чергу, - прийняти та оплатити таку продукцію.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

Пунктом 1.6. договору передбачено, що продукція поставляється в зворотній (заставній) тарі - у балонах, що є власністю постачальника. Балони є засобом багаторазового використання і підлягають поверненню постачальникові за рахунок покупця. Ціна придбання (заставна вартість) одного балону складає 6 000,00 грн. Передача балонів покупцеві підтверджується підписом представника покупця у накладній-вимозі на відпуск продукції.

За умовами пункту 1.7. договору покупець зобов`язаний повернути постачальнику балони протягом 40 (сорока) діб з дати поставки продукції.

Пунктом 5.3. даного правочину сторони встановили, що за прострочення повернення (здачі) балонів (пункт 1.6. договору) покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі: 150 % заставної вартості балонів - за прострочення повернення на строк від 1 до 15 діб, 300 % заставної вартості балонів - за прострочення повернення на строк понад 15 діб.

Цей договір набрав чинності з моменту його укладання сторонами та діяв до 31 грудня 2017 року (пункт 8.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином, поставивши відповідачу продукцію за накладною-вимогою на відпуск внутрішнє переміщення) матеріалів від 21 грудня 2017 року № 113371. Зазначена продукція була поставлена в зворотній (заставній) тарі - балонах у кількості 200 шт. Вказані обставини також підтверджуються товарно-транспортною накладною від 21 грудня 2017 року № 113371 та довіреністю на отримання товарів від 1 грудня 2017 року № 157. Належним чином засвідчені копії перелічених документів містяться в матеріалах справи.

Проте відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором з повернення зворотної тари не виконав, отримані балони в кількості 200 шт. позивачу не повернув.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна вартість неповернутої відповідачем зворотної тари складає 1 200 000,00 грн.

Відповідно до підпункту 5.3.2. пункту 5.3. договору сума штрафу за неповернення зворотної тари у кількості 200 шт. понад 15 діб складає 3 600 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Судом встановлено, що до матеріалів справи не надано жодних доказів виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо повернення позивачу зворотної тари. У зв`язку з цим суд вважає обґрунтованими доводи останнього про те, що загальна вартість неповернутої тари у кількості 200 шт. складає 1 200 000,00 грн, а сума штрафу, нарахованого ТОВ "Авікост" за неповернення такої тари понад 15 діб, становить 3 600 000,00 грн.

Водночас, позивачем пред`явлено позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення повернення зворотної тари та заставної вартості неповернених балонів за вказаним договором у розмірі 151 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень чи пояснень по суті пред`явлених до нього позовних вимог не скористався, доводів АТ "Дніпроазот" в установленому законом порядку не спростував.

Судом при цьому враховано, що за пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки сторони в даній справі не заявляли про застосування позовної давності щодо стягнення суми пені, то позовна давність до даної позовної вимоги судом не застосовується.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу АТ "Дніпроазот" про стягнення з ТОВ "Авікост" штрафних санкцій за прострочення повернення зворотної тари та заставної вартості неповернених балонів за вказаним договором у розмірі 151 000,00 грн обґрунтованою та доведеною. Відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Авікост" (01135, місто Київ, вулиця Дмитрівська (Шевченківський р-н), будинок 66А; ідентифікаційний код 38252331) на користь акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1; ідентифікаційний код 05761620) 151 000 (сто п`ятдесят одну тисячу) грн 00 коп. штрафних санкцій за прострочення повернення зворотної тари та заставної вартості неповернених балонів, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко