Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» про ухвалення додаткового рішення у справі
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд»
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг»
2. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни
про визнання договору розірваним, визнання аграрної розписки припиненою та зобов`язання вчинити дії
Представники учасників справи:
від позивача: Клян А.Ф.;
від відповідача 1: Демчук О.В.;
від відповідача 2: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
14.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни з наступними вимогами:
- визнати розірваним Договір поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг»;
- визнати припиненою Товарну аграрну розписку № 5062 від 24.09.2020, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною;
- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну внести до Реєстру аграрних розписок запис про припинення Товарної аграрної розписки № 5062 від 24.09.2020, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор зернотрейд» в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019;
- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про припинення застави на кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року в кількості 2000,00 тонн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідачем 1 не було виконано зобов`язання щодо сплати попередньої оплати за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №2711-1 від 27.11.2019, у зв`язку з чим позивач відмовився від зобов`язань за вказаним договором. Оскільки Товарною аграрною розпискою №5062 від 24.09.2020 забезпечувалось виконання позивачем зобов`язань за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року №2711-1 від 27.11.2019, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання також і припинилось забезпечувальне зобов`язання за Товарною аграрною розпискою №5062 від 24.09.2020.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 у справі №910/11370/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» задоволено частково; визнано припиненою Товарну аграрну розписку № 5062 від 24.09.2020, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» в забезпечення виконання зобов`язання за Договором поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року № 2711-1 від 27.11.2019 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною; в іншій частині позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» відмовлено; відмовлено у позові до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни.

27.10.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник (відповідач 1) просить суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 31396,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 розгляд вказаної заяви відповідача 1 призначено на 17.11.2021.

15.11.2021 та 16.11.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката.

17.11.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшли письмові заперечення на заяву позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката.

Представник заявника (відповідача 1) у судовому засіданні 17.11.2021 підтримав подану заяву про розподілу судових витрат; представник позивача просив зменшити розмір витрат на правову допомогу адвоката.

Представник відповідача 2 у судове засідання 17.11.2021 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якої вбачається, що ухвала суду 16.11.2021 була отримана відповідачем 2 (за ідентифікатором пошуку 075).

У судовому засіданні 17.11.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши подану відповідачем 1 заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 повідомив суд, що орієнтовний розмір понесених відповідачем 1 витрат на правову допомогу адвоката становить 50000,00 грн.

27.10.2021 відповідачем 1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/11370/21, в якій відповідач 1 просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 31396,00 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

13.05.2020 між Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» (об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сьордвейв Україна Інк.», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» (клієнт) укладено Договір №20/05-02 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого об`єднання зобов`язується надавати клієнту усі види правової допомоги, передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а клієнт - оплачувати надану об`єднанням правову допомогу.

Відповідно до п. 3.1 Договору розмір винагороди об`єднання за надання правової допомоги та порядок її оплати клієнтом, а також компенсації клієнтом фактичних витрат об`єднання , пов`язаних з наданням правової допомоги, визначається у додатках до договору.

29.07.2021 між сторонами укладено Додаток №10 до Договору, в якій сторони погодили, що об`єднання надає замовнику професійну правничу допомогу, зокрема, послуги визначені у п. 2 цього додатку, у справі №910/11370/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» до змовника та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанни Анатоліївни.

Згідно з п. 2 Додатку №10 від 29.07.2021 сторони погодили, що об`єднання представлятиме замовника та захищатиме інтереси під час розгляду справи №910/11370/21. До послуг об`єднання входять зокрема наступні послуги: - аналіз позову та доказів наданих позивачем, перевірка розрахунків та документів, аналіз розгляду подібних спорів; - підготовка та подання доказів для заперечення тверджень позивача, підготовка та подання відзиву на позовну заяву разом із доказами; - підготовка інших заяв по суті спору, додаткових пояснень, клопотань у справі; - аналіз пояснень інших осіб залучених до розгляду справи; - ознайомлення з матеріалами справи в разі необхідності підготовка звітів щодо розгляду справи; - участь в судових засіданнях у справі (до 5 судових засідань).

У п. 3.1 Додатку №10 від 29.07.2021 зазначено, що вартість правничої допомоги складає 1300,00 євро.

22.10.2021 між сторонами складено акт №10 приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено, що об`єднання надало замовнику послуги у справі №910/11370/21:

- підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, подання клопотання до суду та ознайомлення в суді з матеріалами справи;

- аналіз правових підстав позову та додатків, заяви про забезпечення, розробка правової позиції щодо захисту прав та законних інтересів замовника;

- пошук та аналіз законодавства, судової практики та підготовки відзиву на позов;

- збір доказів щодо підтвердження позиції викладеної у відзиві на позовну заяву, їх засвідчення;

- підготовка та подання відзиву на позов;

- аналіз відповіді на відзив та додатків до нього, розробка правової позиції для підготовки заперечень;

- додатковий пошук судової практики та законодавства для підготовки заперечень на відповідь на відзив;

- підготовка та подання заперечень;

- аналіз додаткових пояснень позивача та додатків до них, підготовка правової позиції для написання пояснень;

- додаткових збір доказів для заперечення аргументів, викладених позивачем у поясненнях, підготовка та подання (у тому числі направлення учасникам справи) пояснень на додаткові пояснення позивача;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 01.09.2021;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 22.09.2021;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 20.10.2021;

- підготовка замовнику послуг звітів щодо розгляду справи в суді першої інстанції;

Загальна вартість наданих юридичних послуг та правової допомоги становить 47569,70 грн.

За платіжним дорученням №2531 від 25.10.2021 відповідач сплатив на користь об`єднання грошові кошти у сумі 47569,70 грн.

Таким чином, відповідачем 1 у даній справі були понесені витрати на правову допомогу адвоката у сумі 47569,70 грн, фіксований розмір яких погоджено сторонами у п. 3.1 Додатку №10 від 29.07.2021 (1300,00 Євро * 30,4934 грн (курс НБУ станом на 22.10.2021) + ПДВ 20%).

У клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката позивач зазначив, що визначений відповідачем 1 розмір адвокатських витрат є завищеним.

Зокрема, з матеріалів справи не вбачається, які саме докази збирались відповідачем 1 для підготовки відзиву на позовну заяву, оскільки адвокат не звертався з будь-якими запитами, клопотаннями про витребування доказів, а всі долучені відповідачем 1 документи були у нього наявні. Також, позивач вказав, що після отримання від нього кожного документа по суті справи відповідачем 1 визначалась правова (процесуальна) позиція щодо нього, тоді як правова позиція відповідача 1 була відображена у відзиві на позовну заяву та не змінювалась під час розгляду справи.

Заперечення відповідача 1 з приводу вказаної заяви позивача була викладені у письмових запереченнях щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката.

Суд зазначає, що відповідно змісту пункту 4 частини другої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а саме диспозицією вказаної норми визначено, що адвокатський гонорар може існувати у фіксованій формі.

Оскільки договором визначено суму гонорару саме в такий спосіб (1300,00 Євро), відповідач 1 не зобов`язаний посилатися на час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 924/447/18.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На переконання суду, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, заявлений відповідачем 1 до стягнення з позивача розмір витрат на правову допомогу адвоката не є обґрунтованим та не є пропорційним до предмета спору, їх розмір не є необхідним та неминучим, а сума не є розумною.

Крім того, виходячи з обставин даної справи, відсутні підстави вважати, що заявлений відповідачем 1 до стягнення з позивача розмір витрат на правову допомогу адвоката у сумі 31396,00 грн відповідає критеріям дійсності та необхідності їх понесення.

При цьому, судом враховано, що рішенням суду у справі №910/11370/21 було частково задоволено позовні вимоги позивача зовсім з інших підстав, ніж ті, якими аргументував відповідач 1 свої заперечення на позов, а доводи відповідача 1, викладені у заявах по суті справи, визнано необгрунтованими та спростовано їх.

Враховуючи викладені обставини, керуючись нормами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку обмежити розмір адвокатських витрат, що були понесені відповідачем 1 у даній справі, та які підлягають відшкодуванню позивачем.

Такий висновок суду ґрунтується на вищевикладених обставинах та переконанні, що розмір заявлених витрат не є обґрунтованим та не є пропорційним до предмета спору, їх розмір не є необхідним та неминучим, а сума не є розумною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» та стягнути з позивача на користь відповідача 1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» (09201, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Кагатна, буд. 13; ідентифікаційний код: 41091430) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СДГС Трейдинг» (09543, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Ківшовата, вул. Свободи, буд. 67; ідентифікаційний код: 42142537) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 24.11.21.

Суддя О.М. Спичак