ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа№ 911/580/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 22.11.2021

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ»

на рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2021 (повний текст складено 13.08.2021)

у справі № 911/580/21 (суддя - Карпечкін Т.П.)

за позовом 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс»,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка»,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент», яке діє від імені та за рахунок Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання договору укладеним,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Омокс» (далі - ТОВ «Омокс»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка» (далі - ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка»), Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» (далі - ТОВ «УКРГАЗ») звернулися до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент» (далі - ТОВ «Консент Капітал Менеджмент»), яке діє від імені та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс» (далі - ПВНЗІФ «Консент Капітал Фінанс») про визнання договору укладеним у запропонованій стороною редакції, викладеній у прохальній частині позову.

Позовні вимоги про визнання договору укладеним обґрунтовані тим, що відповідачем, незважаючи на вимоги учасників фонду, в порушення прав та інтересів позивачів, всупереч встановленого регулятором ринку інститутів спільного інвестування - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, Порядку, у зв`язку з прийнятим рішенням щодо ліквідації фонду, було безпідставно та протиправно проігноровано вимогу учасників фонду на здійснення розподілу іншими, ніж коштами, активами фонду, позбавлено позивачів - учасників ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», права на проведення розрахунків іншими, ніж кошти, активами фонду.

Зважаючи на допущену бездіяльність ліквідаційної комісії ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», при розпочатій процедурі ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», проведення розподілу активів фонду між його учасниками шляхом укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів фонду, є єдиним можливим, доцільним та необхідним засобом завершення розпочатої процедури ліквідації фонду, застосування чого є співрозмірним та єдиним можливим способом захисту порушених прав та інтересів учасників фонду - позивачів.

28.04.2021 судом першої інстанції залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.08.2021 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка», ТОВ «УКРГАЗ» до ТОВ «Консент Капітал Менеджмент», яке діє від імені та за рахунок Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс» (далі також Фонд) про визнання договору укладеним відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що у повідомленнях про порядок проведення розрахунків з учасниками Фонду від 20.07.2020, вих. № 20/07/1, 20/07/2, 20/07/3, направлених відповідачем позивачам, серед іншого зазначається, що розрахунки з учасниками Фонду за належними їм на праві спільної часткової власності інвестиційними сертифікатами Фонду здійснюються коштами (п. 6).

Також суд першої інстанції виходив з того, що проект договору, укладення якого вимагають позивачі, не містить істотних умов, зокрема, вартості (ціни) чистих активів фонду, що підлягають розподілу, та розрахункової вартості інвестиційних сертифікатів, що підлягають погашенню внаслідок розподілу активів між учасниками, а отже зміст договору не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішення також мотивовано тим, що позивачами не надане суду одностайного рішення загальних зборів учасників, у яких взяли б участь всі учасники товариства, про згоду на придбання частки в статутному капіталі ТОВ «ОМОКС», а також не надано доказів формування резервного капіталу у розмірі ціни придбання частки.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, позивачами не надано суду жодних відомостей та доказів вжиття заходів щодо захисту своїх прав у відповідності до змісту їх порушення, зокрема, оскарження дій відповідача як компанії з управління активами, бездіяльності ліквідаційної комісії чи зобов`язання їх вчинити визначені законодавством дії.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У вересні 2021 року ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка», ТОВ «УКРГАЗ» звернулися до Північного апеляційного господарського суду із спільною апеляційною скаргою, в якій просили скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2021 та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка», ТОВ «УКРГАЗ» та призначено справу до розгляду на 18.10.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв та клопотань.

05.10.2021 до суду апеляційної інстанції від скаржників надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких сторони просили поновити строк для подачі доповнень та прийняти вимоги про стягнення з відповідача суми понесених заявниками судових витрат.

18.10.2021 за клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено до 15.11.2021. У судовому засіданні з`ясовано, що подані скаржниками доповнення фактично є заявами про відшкодування витрат на правничу допомогу, подані до судових дебатів. Тому клопотання про поновлення строку залишено без розгляду. Заяви приєднані до матеріалів справи.

09.11.2021 до суду апеляційної інстанції від скаржників надійшов відповідь на відзив.

15.11.2021 у судовому засіданні суд заслухав представників скаржника, відповідача, та третьої особи, з`ясував обставини справи та перевірив їх доказами і оголосив перерву до 22.11.2021 на судові дебати. Представниця відповідача у судовому засіданні заявила усне клопотання про витребування у позивача 1 оригіналу статуту та первинних документів, яке залишено судом апеляційної інстанції без розгляду, виходячи зі стадії судового процесу в розумінні ст. 80, 269 ГПК України. Судом досліджувалися наявні в матеріалах справи докази в порядку, передбаченому ст. 269, 270 ГПК України.

19.11.2021 від скаржників до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення та промова в дебатах представника позивачів. Також 19.11.2021 від голови ліквідаційної комісії ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», директора ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» до суду апеляційної інстанції надійшла письмова промова в судових дебатах. Зазначене досліджувалося судом апеляційної інстанції з урахуванням меж апеляційного перегляду, встановлених ст. 269 ГПК України.

22.11.2021 у судове засідання з`явилися представники усіх учасників справи. За клопотанням представниці відповідача суд повернувся до стадії з`ясування обставин та дослідження доказів. Сторонами надано пояснення, зокрема, представник скаржників зазначив, що позивачами у п. 1.3. запропонованого до укладення проекту договору допущено технічні описки. Судом повторно досліджувалися матеріали справи та докази. Після дослідження судом оголошено ухвалу про закінчення з`ясування обставин і перевірку їх доказами. Учасникам справи надано можливість виступити у судових дебатах.

Представники скаржників підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, а рішення - скасувати. Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечили та просив відмовити в її задоволенні. Представник третьої особи просив розглянути скаргу у відповідності до вимог чинного законодавства та зазначив про обов`язковість укладеного договору.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка», ТОВ «УКРГАЗ» в апеляційній скарзі не погоджуються з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Скаржники зазначають, що примусове укладення договору про розподіл активів Фону викликано тим, що управління Фондом є неможливим через анулювання у відповідача ліцензії, сам Фонд хоча формально і знаходиться в стані ліквідації, але ліквідаційною комісією, з порушенням строків, заходів на завершення ліквідаційної процедури не здійснюється, що змусило учасників Фонду звернутись за захистом порушеного права власності на активи Фонду. Скаржники звертають увагу на те, що вони додатково вимогою № 49/02 від 10.02.2021, направляли відповідачу п`ять прошитих та пронумерованих примірників Договору про розподіл інших, ніж кошти, активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», з вимогою про його підписання зі сторони ліквідаційної комісії ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», що проігноровано відповідачем. Таким чином, у зв`язку з анулюванням ліцензії та достроковим припиненням Фонду, у зв`язку з повною бездіяльністю ліквідаційної комісії ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» щодо розподілу активів фонду, порушені права та інтереси, на переконання скаржника, підлягають судовому захисту та відновленню.

Також скаржники вказують, що відповідачем не здійснено жодних дій, направлених на проведення розрахунків, розподілу активів та ліквідацію ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС». Відповідачем не здійснено викуп інвестиційних сертифікатів учасників Фонду, не здійснено розрахунків з учасниками Фонду - ні грошима, ні іншими, ніж коштами активами Фонду. Фактично, вся діяльність відповідача зводиться до постійного перешкоджання учасникам Фонду в здійсненні їх господарської діяльності, бездіяльності по дотриманню процедури ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», порушенню прав та інтересів учасників Фонду, у зв`язку з чим, подана позовна заява та заявлені в ній вимоги є співмiрними з допущеними порушеннями та відповідають необхідному обсягу відновлення порушених прав.

На переконання скаржників, за умови дотримання вимог ч. 3, 4 ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування» та ч. 4 Розділу ІІІ Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду, затвердженого рішенням НКЦПФР від 19.11.2013 № 2605, здійснення ліквідаційною комісією розподілу іншими, ніж коштами, активами ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» є обов`язком, а не можливістю, як помилково про це зазначає відповідач. Аналіз законодавчих вимог, встановлює прямий обов`язок ліквідаційної комісії пайового Фонду, за умови надання одностайної згоди учасників Фонду, на укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», що в розумінні ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України є прямою вказівкою та обов`язком для суб`єкту господарювання.

Щодо наданого балансу ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», то скаржники зазначають, що наданий баланс є недійсним та невідповідним, не підтверджує наявності тих чи інших обставин, а з огляду на те, що наданий баланс до органів ДПІ та НКЦПФР в якості офіційної звітності по Фонду компанією з управління активами - відповідачем не подавався, то і вважатись доказом взагалі не може.

Крім того, скаржник зазначають, що ліквідаційною комісією не доведено існування непогашених перед бюджетом та третіми особами заборгованостей, доказів їх існування в матеріалах справи немає, наданий баланс відповідачем не подавався ДПІ та НКЦПФР. Також з 2018 відповідач не здійснював і не мав права здійснювати операцій щодо активів пайового фонду, тому ніякої заборгованості у Фонду виникнути не могло. Таким чином, встановити дійсність існування нібито непогашеної заборгованості Фонду перед бюджетом та третіми особами є неможливим. Більш того, навіть за умови доведеності обставин існування непогашеної заборгованості Фонду перед третіми особами та відсутності коштів на Фонді для її погашення, з урахуванням порушення відповідачем більше чим на півтора роки строків ліквідації Фонду, такі зобов`язання, відповідно до прямої законодавчої норми, мають погашатись за рахунок самого відповідача компанії з управління активам, її власним коштом, а не за рахунок - активів Фонду.

Також скаржники зазначають, що з урахуванням того, що суть договору про розподіл активів, полягає виключно у розподілі належних учасникам Фонду на підставі закону (ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про інститути спільного інвестування») активів - майна, де ліквідаційна комісія має виключно формально передати майно в частках пропорційно до кількості належних сертифікатів їх законним власникам - учасникам Фонду, при чому відсутні усі інші істотні ознаки договору, то за таких обставин спірний договір є за своєю формою та змістом звичайним актом приймання-передачі майна законному власнику. За таких умов, визначення вартості чистих активів є другорядною умовою для укладення договору.

Скаржники вказують, що питання обігу та власності на інвестиційні сертифікати пайового Фонду, є вичерпаним з моменту прийняття рішення про ліквідацію Фонду. З моменту ліквідації Фонду, роль інвестиційних сертифікатів підлягає виключно у пропорційному визначенні, до кількості належних учасникам Фонду інвестиційних сертифікатів, розподілу активів Фонду між їх власниками - учасниками Фонду. Саме сертифікати засвідчують право власності на частку в активах Фонду, пропорційно їх кількості.

Також скаржники вказують, що на момент розгляду справи по суті у суді першої інстанції, відповідачем було порушено передбачені імперативною нормою строки, встановлені для проведення розрахунків з учасниками Фонду.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

06.10.2021 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншим скаржникам та в строк, встановлений судом. Відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України та зобов`язано надіслати відзив третій особі. Докази надсилання відзиву третій особі було долучено до справи.

Відповідач зазначає, що правочин, який просять укласти позивачі, не відноситься до категорії правочинів, що можуть бути укладені в судовому порядку у відповідності з вимогами ст. 179, 187 Господарського кодексу України. Укладення такого договору, на переконання відповідача, суперечить також ст. 6, 627 Цивільного кодексу України. Укладення спірного договору не є обов`язковим в силу закону.

Також відповідач вказує, що розрахунки з учасниками Фонду в процесі ліквідації Фонду можуть здійснюватися іншими, ніж кошти, активами Фонду за умови дотримання вимог щодо черговості та положень ч. 3, 4 ст. 47 Закону. Судом встановлено, що на момент прийняття рішення про ліквідацію фонду, коштів, наявних в активах фонду, було недостатньо для задоволення вимог кредиторів, а отже укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів фонду, суперечить нормам цивільного, господарського та спеціального законодавства.

Крім того, відповідач вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні судом встановлено, що проект договору, укладення якого вимагають позивачі, не містить істотних умов, зокрема, вартості (ціни) чистих активів фонду, що підлягають розподілу, та розрахункової вартості інвестиційних сертифікатів, що підлягають погашенню внаслідок розподілу активів між учасниками, а отже зміст договору не відповідає вимогам спеціального законодавства.

Відповідач також зазначає, що анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку з управління активами інституційних інвесторів у силу вимог п. 5 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про інститути спільного інвестування» є правовою підставою виключно для прийняття уповноваженим органом КУА рішення про ліквідацію пайового фонду. Наразі ліквідаційна комісія на чолі з директором відповідача здійснює ліквідаційну процедуру пайового фонду. Відтак, позивачі не позбавлені права реалізовувати свої права, що виникають за інвестиційними сертифікатами, в процесі ліквідації пайового фонду у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Також відповідач вказує, що позивачі безпідставно посилаються на судові рішення у справі № 911/735/19, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з ліквідацією іншого пайового фонду та стосуються майна, що вибуло з власності Фонду до початку процедури ліквідації.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2011 ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» як компанією з управління активами було створено та внесено до Єдиного державного реєстру інститутів спільного інвестування Пайовий венчурний недиверсифікований закритий інвестиційний фонд «Консент Капітал Фінанс», код ЄДРІСІ 2331635, зі строком дії до 07.06.2021.

Рішенням НКЦПФР № 891 від 18.12.2018, у зв`язку з допущеними порушеннями відповідача на ринку інститутів спільного інвестування, з 19.12.2018 зупинено обіг інвестиційних сертифікатів, що випущені відповідачем для формування активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (додаток № 10).

21.06.2019 НКЦПФР ухвалено постанову № 313-ДП-КУА про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів та застосовано у відношенні ТОВ «Консент Капiтал Менеджмент» відповідальність у вигляді анулювання ліцензії за провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), серії АЕ 145 від 12.03.2013.

27.11.2019 НКЦПФР ухвалено рішення № 708 щодо зупинення дії ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) ТОВ «Консент Капітал Менеджмент».

03.02.2020 НКЦПФР прийнято рішення № 39 щодо повторного анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) ТОВ «Консент Капiтал Менеджмент».

23.06.2020 Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування було відхилено скаргу, подану ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» на рішення від 03.02.2020 НКЦПФР № 39 «Щодо анулювання дії ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами») ТОВ «Консент Капітал Менеджмент».

26.06.2020 за результатами розгляду рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 23.06.2020 видано розпорядження № 107 про розгляд скарги, яким зобов`язано структурний підрозділ регулятора повідомити відповідача про залишення його скарги без задоволення. Тобто, з 26.06.2020 ліцензія на провадження професійної діяльності на фондовому ринку діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з - управління активами) ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» анульована, про що внесено відповідний запис до Реєстру розгляду скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії (бездіяльність) органу ліцензування щодо порушення законодавства у сфері ліцензування відомостей про розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування про розгляд скарг.

03.07.2020 на підставі рішення НКЦПФР № 39 анульовано ліцензію ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку з управління активами інституційних інвесторів.

Як наслідок, 09.07.2020 ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» прийнято рішення, оформлене протоколом № 09/07/2020, про ліквідацію пайового фонду «Консент Капітал Фінанс», створення ліквідаційної комісії фонду, затверджено положення про ліквідаційну комісію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі у справі є власниками бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс», що підтверджується виписками про стан рахунку в цінних паперах станом на 03.02.2020, депозитарна установа Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», , а саме:

- ТОВ «ОМОКС» є власником бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс» в кількості 11 843 штук, загальною номінальною вартістю 11 843 000, 00 грн;

- ТОВ «Фінансово-кредитна група «ЧАЙКА» є власником бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс» в кількості 7 620 штук, загальною номінальною вартістю 7 620 000, 00 грн;

- ТОВ «Фінансово-кредитна група «УКРГАЗ» є власником бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Консент Капітал Фінанс» в кількості 1 002 штук, загальною номінальною вартістю 1 002 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що учасники Фонду звернулися до відповідача з вимогою № 159/07 від 08.07.2020 щодо дострокової ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» та щодо одностайної згоди учасників Фонду на проведення з учасниками Фонду розрахунків іншими, ніж кошти, активами Фонду.

22.07.2020 позивачами були отримані від відповідача повідомлення про порядок проведення розрахунків з учасниками ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», за рахунок та в інтересах якого діє ТОВ «Консент Капітал Менеджмент». У абзаці другого п. 6 було повідомлено про проведення ліквідаційною комісією розрахунків з учасниками фонду.

Учасники Фонду звернулися з повторною вимогою № 238/08 від 26.08.2020 щодо одностайної згоди учасників Фонду на проведення з учасниками Фонду розрахунків іншими, ніж кошти, активами Фонду.

У зв`язку з ліквідацією ПВНЗІФ «Консент Капітал Фінанс» позивачі, як власники бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів фонду звернулися до місцевого господарського суду з позовом про визнання укладеним між ліквідаційною комісією ПВНЗІФ «Консент Капітал Фінанс» та учасниками ПВНЗІФ «Консент Капітал Фінанс» - ТОВ «ОМОКС», ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА», ТОВ «УКРГАЗ» - договору про розподіл інших, ніж кошти, активів ПВНЗІФ «Консент Капітал Фінанс» у редакції,викладеній позивачами у прохальній частині позовної заяви.

Звертаючись з даним позовом, позивачі зазначили, що їм відомий склад та структура активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» станом на момент подання останньої звітності по ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» до НКЦПФР, які складаються з: корпоративних і частки в статутному капіталі ТОВ «ОМОКС» у розмірі 3,89% статутного капіталу; цінних паперів у вигляді простих векселів ТОВ «БК «Будцентр», ТОВ «Київський центр фондових послуг», ТОВ «Укргаз»; безготівкові грошові кошти розміщені на рахунках в АТ «КБ «ГЛОБУС» та АБ «Укргазбанк» у загальній сумі 1 206 207, 31 грн; дебіторська заборгованість по господарсько-правовим договорам. Належність вищевказаного майна: корпоративних прав, цінних паперів та дебіторської заборгованості (прав вимоги) до активів Фонду, підтверджується останньою поданою відповідачем до НКЦПФР звітністю.

Згідно з листом НКЦПФР від 09.09.2020 № 10-01/14344 регулятором надано в електронному вигляді останню наявну інформацію станом на 31.10.2018. У матеріалах справи наявний компакт диск з відповідною звітністю.

Відповідачем було надано до суду першої інстанції копію балансу (звіт про фінансовий стан) ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» ЗНВПІФ «Консент Капітал Фінанс», згідно з яким станом на 08.07.2020, дню, що передував дню прийняття рішення про ліквідацію фонду, грошових коштів на рахунках в банках вказано - 1 206 тис. грн (код рядка 1167), поточна кредиторська заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями (товари, роботи, послуги) становить 5 120 тис. грн (код рядка 1615), інші поточні зобов`язання становлять 32 847 тис. грн (код рядка 1690). Такий баланс підписано керівником - Товстуха С. та скріплено печаткою ТОВ «Консент Капітал Менеджмент».

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися правовідносини щодо управління пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду. Спір у справі стосується наявності або ж відсутності підстав для визнання укладеним договору про розподіл інших, ніж кошти, активів, у зв`язку з ліквідацією Фонду.

Щодо вимоги про визнання договору укладеним

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України).

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із створенням, функціонуванням і діяльністю інститутів спільного інвестування здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про інститути спільного інвестування», рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 10.09.2013 № 1753 «Про затвердження Положення про склад та структуру активів інституту спільного інвестування», рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 19.11.2013 № 2605 «Про затвердження Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду», іншими нормативно-правовими актами.

Закон України «Про інститути спільного інвестування» спрямований на забезпечення залучення та ефективного розміщення фінансових ресурсів інвесторів і визначає правові та організаційні основи створення, діяльності, припинення суб`єктів спільного інвестування, особливості управління активами зазначених суб`єктів, встановлює вимоги до складу, структури та зберігання таких активів, особливості емісії, обігу, обліку та викупу цінних паперів інститутів спільного інвестування, а також порядок розкриття інформації про їх діяльність.

Відповідно до п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інститути спільного інвестування» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) активи інституту спільного інвестування - сформована за рахунок коштів спільного інвестування сукупність майна, корпоративних прав, майнових прав і вимог та інших активів, передбачених законами та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія); викуп цінних паперів інституту спільного інвестування - сплата емітентом інвестору вартості частини чистих активів пропорційно кількості цінних паперів інституту спільного інвестування, що належать інвестору, з припиненням права власності інвестора на такі цінні папери; діяльність із спільного інвестування - діяльність, яка провадиться в інтересах учасників (учасника) інституту спільного інвестування та за рахунок інституту спільного інвестування шляхом вкладення коштів спільного інвестування в активи інституту спільного інвестування;

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про інститути спільного інвестування» учасник інституту спільного інвестування - особа, яка є власником цінних паперів інституту спільного інвестування. Зберігач активів інституту спільного інвестування, депозитарій, аудитор (аудиторська фірма), оцінювач майна інституту спільного інвестування та їх пов`язані особи не можуть бути учасниками інституту спільного інвестування, з яким вони уклали договори про обслуговування.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про інститути спільного інвестування» пайовий фонд - сукупність активів, що належать учасникам такого фонду на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються нею окремо від результатів її господарської діяльності.

Нормами ст. 42 - 45 Закону України «Про інститути спільного інвестування» унормовано порядок створення, функціонування пайового фонду, регламент пайового фонду та участь у ньому.

Припинення пайового фонду урегульовано ст. 46 Закону України «Про інститути спільного інвестування», згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 якої пайовий фонд припиняється виключно шляхом ліквідації. Компанія з управління активами пайового фонду приймає рішення про його ліквідацію у разі, якщо анульовано ліцензію, видану компанії з управління активами на провадження діяльності з управління активами інституційних інвесторів.

Порядок розподілу активів пайового фонду в разі його ліквідації передбачено ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування». Наведено нормою передбачено два варіанти розподілу активів: у процесі ліквідації пайового фонду його активи реалізуються за кошти (ч. 1); іншими, ніж кошти, активами пайового фонду у разі (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що норми спеціального законодавства визначають особливості створення та функціонування пайового фонду. З матеріалів справи вбачається, що створений Фонд є закритим, метою якого було забезпечення господарської діяльності позивачів, які є його учасниками.

Рішенням НКЦПФР від 19.11.2013 № 2605 затверджено Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду (далі - Положення про порядок припинення) (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), яке визначає процедуру ліквідації пайового інвестиційного фонду (далі - Фонд) та розрахунків з його учасниками при ліквідації, послідовність дій та організаційних заходів, які необхідно здійснити для підготовки та проведення ліквідації Фонду, порядок скасування реєстрації випуску (випусків) інвестиційних сертифікатів Фонду, проспекту (проспектів) емісії інвестиційних сертифікатів Фонду та анулювання свідоцтва (свідоцтв) про реєстрацію випуску (випусків) інвестиційних сертифікатів Фонду у разі припинення Фонду або визнання Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) випуску інвестиційних сертифікатів Фонду таким, що не відбувся, а також порядок виключення відомостей про Фонд з Єдиного державного реєстру інститутів спільного інвестування (далі - Реєстр).

Відповідно до п. 4 Розділу ІІ вказаного Положення розрахунки з учасниками Фонду в процесі ліквідації Фонду можуть здійснюватися іншими, ніж кошти, активами Фонду за умови дотримання вимог частин третьої та четвертої статті 47 Закону. Ліквідаційна комісія забезпечує укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів Фонду (далі - Договір) та підписання його всіма учасниками Фонду із зазначенням у ньому найменування емітентів, кількості, ціни, загальної вартості цінних паперів, коштів, майнових та немайнових прав, іншого майна, належного кожному учаснику Фонду.

Аналіз наведених вище норм та зміст створеного пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду свідчить, що у разі його ліквідації альтернативи укладенню договору з розподілу активів немає. При цьому особливістю даного пайового закритого фонду є участь в ньому лише трьох осіб, які висловили одностайну позицію щодо укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів. Нормами ж спеціального законодавства забезпечення укладення такого правочину покладено на ліквідаційну комісію (п. 4 Розділу ІІ Положення).

Наявність у ч. 3 ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування» слова «можуть» передбачає можливість укласти договір про розподіл не тільки коштами але й іншими, ніж кошти, активами пайового фонду, однак не звільняють ліквідаційну комісію від укладення договору. Тобто норма ст. 47 «Про інститути спільного інвестування» не передбачає альтернативи укладенню договору про розподіл активів фонду у разі його ліквідації, а лише передбачає два можливих варіанти укладення договору: розподіл коштів отриманих від реалізації активів (ч. 1) або розподіл іншими, ніж кошти, активами пайового фонду (ч. 3). А тому висновок суду першої інстанції та посилання відповідача про те, що укладення відповідного правочину не є обов`язковим в силу закону визнається необґрунтованим.

Водночас, зазначення в назві договору словосполучення «інших, ніж коштів» не може свідчити про розподіл активів за виключенням грошових коштів, оскільки саме поняття «активу» включає поняття «грошових коштів».

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що учасниками даного пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду є три особи (скаржники), які висловили єдину позицію щодо виду укладеного договору про розподіл активів Фонду. Оскільки ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» створювався для забезпечення діяльності їх учасників, то саме в їх інтересах має бути забезпечено укладення договору щодо розподілу активів Фонду, а на ліквідаційну комісію покладається обов`язок забезпечити укладення відповідного договору. Тобто остання не може переймати на себе ініціативу укладення того чи іншого договору, у разі якщо це не суперечить нормам законодавства та інтересам учасників Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Закону України «Про інститути спільного інвестування» ліквідація строкового пайового фонду до закінчення строку, встановленого його регламентом, є можливою за умови згоди усіх його учасників.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування» розподіл інших, ніж кошти, активів пайового фонду здійснюється за умови згоди всіх учасників такого фонду та оформляється договором про розподіл інших, ніж кошти, активів пайового фонду, що укладається між ліквідаційною комісією та всіма учасниками фонду.

Матеріалами справи підтверджується наявність згоди всіх учасників такого фонду та не заперечувалася самими учасниками (скаржниками) під час розгляду справи, як і фактом подачі спільного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для укладення договору про розподіл інших, ніж кошти активів в силу закону. Відповідно у вказаній частині приймаються доводи скаржників та відхиляються заперечення відповідача.

Щодо вартості активів Фонду

Положенням ч. 1, 2 ст. 41 Закону України «Про інститути спільного інвестування» передбачено, що пайовий фонд - сукупність активів, що належать учасникам такого фонду на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються нею окремо від результатів її господарської діяльності. Мінімальний обсяг активів пайового фонду становить 1250 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день реєстрації фонду як інституту спільного інвестування.

Статтею 45 Закону України «Про інститути спільного інвестування» передбачено, що учасник пайового фонду - юридична або фізична особа, яка є власником інвестиційного сертифіката такого фонду. Учасники пайового фонду не відповідають за зобов`язаннями пайового фонду і несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю пайового фонду, тільки в межах належних їм інвестиційних сертифікатів фонду, крім учасників пайового фонду, до складу активів яких входять акції банків, які у такому разі відповідають за зобов`язаннями банку відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 46 Закону України «Про інститути спільного інвестування» пайовий фонд припиняється виключно шляхом ліквідації. Пайовий фонд ліквідується в порядку та у строки, що встановлені нормативно-правовими актами Комісії. Розрахунки з учасниками пайового фонду під час ліквідації пайового фонду здійснюються в порядку, встановленому Комісією.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Положення про порядок припинення фонду для проведення ліквідації Фонду створюється ліквідаційна комісія. До складу ліквідаційної комісії повинні входити представники КУА та зберігача активів Фонду (крім випадків, передбачених пунктами 4 та 6 частини другої статті 46 та частиною другою статті 68 Закону). При цьому ліквідаційна комісія повинна складатися не менше ніж з трьох осіб.

Згідно з пп. 1 п. 5 Розділу ІІ Положення про порядок припинення фонду ліквідаційна комісія здійснює такі заходи: 1) у день прийняття рішення про ліквідацію Фонду письмово повідомляє щодо прийнятого рішення про ліквідацію Фонду Комісію, кредиторів КУА Фонду, зберігача активів Фонду (за наявності), Центральний депозитарій, аудитора (аудиторську фірму), оцінювача майна Фонду (у разі укладення договору про надання послуг з оцінки вартості нерухомого майна ІСІ), торговців цінними паперами, які здійснюють розміщення та викуп інвестиційних сертифікатів Фонду, а також інформує фондову біржу (у разі якщо інвестиційні сертифікати Фонду перебувають в обігу на цій фондовій біржі). Зазначене повідомлення засвідчується підписами голови ліквідаційної комісії, уповноваженої посадової особи КУА.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Положення про порядок припинення фонду (у редакції чинній на момент ліквідації фонду) до письмового повідомлення Комісії додаються: протокол (копія протоколу) або інший документ, який містить рішення про ліквідацію Фонду та причини прийняття такого рішення, засвідчений підписом уповноваженої посадової особи КУА; копія(ї) документа(ів), що підтверджує(ють) згоду всіх учасників Фонду на дострокову ліквідацію Фонду (у разі ліквідації Фонду до закінчення строку його діяльності, встановленого регламентом Фонду). Подається(ються), якщо протокол (копія протоколу) або інший документ не містить письмової згоди всіх учасників Фонду із зазначеного питання; копія(ї) документа(ів), що підтверджує(ють) згоду всіх учасників Фонду на здійснення розрахунків іншими, ніж кошти, активами Фонду (у разі здійснення розрахунків з учасниками Фонду іншими, ніж кошти, активами). Подається(ються), якщо протокол (копія протоколу) або інший документ не містить письмової згоди всіх учасників Фонду із зазначеного питання.

Надалі рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25.06.2020 № 318 внесено зміни до Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду, яким було змінено п. 5 Розділу ІІ вказаного Положення та доповнено пп. 1 такими абзацами: «копія звіту про фінансовий стан Фонду складеного станом на кінець робочого дня, що передує дню прийняття рішення про ліквідацію Фонду, засвідчена підписом голови ліквідаційної комісії (не подається якщо після реєстрації випуску та проспекту емісії інвестиційних сертифікатів Фонду жоден з інвестиційних сертифікатів не було розміщено); копія довідки про вартість чистих активів Фонду, розрахованої станом на кінець робочого дня, що передує дню прийняття рішення про ліквідацію Фонду, засвідчена підписом голови ліквідаційної комісії (не подається якщо після реєстрації випуску та проспекту емісії інвестиційних сертифікатів Фонду жоден з інвестиційних сертифікатів не було розміщено)». Указані зміни набули чинності з 21.08.2020.

Тобто аналіз наведеної норми Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду свідчить, що на момент прийняття рішення про ліквідацію ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (09.07.2020) у компанії з управління активами під час ліквідації Фонду був відсутній обов`язок складати та подавати звіт про фінансовий стан Фонду». Такий обов`язок у компанії виник з 09.07.2020.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було складено баланс (звіт про фінансовий стан), згідно з яким станом на 08.07.2020, дню, що передував дню прийняття рішення про ліквідацію фонду, грошових коштів на рахунках в банках вказано 1 206 тис. грн (код рядка 1167), поточна кредиторська заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями (товари, роботи, послуги) становить 5 120 тис. грн (код рядка 1615), інші поточні зобов`язання становлять 32 847 тис. грн (код рядка 1690). Такий баланс підписано керівником - Товстуха С. та скріплено печаткою ТОВ «Консент Капітал Менеджмент».

При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що такий звіт не було подано до контролюючого органу. А під час розгляду даної справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції скаржники заперечували проти такого звіту, оскільки, на їх переконання у ньому відображені не коректні дані.

Заперечуючи проти наданого звіту, скаржниками було долучено до матеріалів справи відомий їм склад та структуру активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» станом на момент подання останньої звітності по ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» до НКЦПФР, які складаються з: корпоративних і частки в статутному капіталі ТОВ «ОМОКС» у розмірі 3,89% статутного капіталу; цінних паперів у вигляді простих векселів ТОВ «БК «Будцентр», ТОВ «Київський центр фондових послуг», ТОВ «Укргаз»; безготівкові грошові кошти розміщені на рахунках в АТ «КБ «ГЛОБУС» та АБ «Укргазбанк» у загальній сумі 1 206 207, 31 грн; дебіторська заборгованість по господарсько-правовим договорам. Належність вищевказаного майна: корпоративних прав, цінних паперів та дебіторської заборгованості (прав вимоги) до активів Фонду, підтверджується останньою поданою відповідачем до НКЦПФР звітністю.

Наведена вище інформація підтверджується листом НКЦПФР від 09.09.2020 № 10-01/14344, до якого регулятором було долучено відповідну інформацію в електронному вигляді станом на 31.10.2018. У матеріалах справи наявний компакт-диск з відповідною звітністю.

Порядок розкриття інформації про інститут спільного інвестування урегульовано ст. 75 Закону України «Про інститути спільного інвестування», згідно з ч. 1 якої інформація про інститут спільного інвестування розкривається в установленому законодавством порядку шляхом: надання безпосередньо учасникам інституту спільного інвестування (у разі приватного розміщення цінних паперів інституту спільного інвестування); подання інформації до Комісії.

Відповідно до ч. 2, абзацу 2 ч. 3 ст. 75 Закону України «Про інститути спільного інвестування» річний звіт щодо діяльності інституту спільного інвестування подається компанією з управління активами до Комісії не пізніше 1 квітня року, що настає за звітним, у порядку, встановленому Комісією. Річний звіт повинен містити таку інформацію: 1) розрахунок вартості чистих активів інституту спільного інвестування; 2) баланс та звіт про фінансові результати інституту спільного інвестування. Компанія з управління активами надає учасникам інституту спільного інвестування з приватним розміщенням цінних паперів інституту спільного інвестування річний звіт щодо діяльності такого інституту в порядку, встановленому його регламентом.

Водночас в матеріалах справи відсутні докази подання компанією з управління активами річного звіту за 2019 рік (рік, що передував ліквідації Фонду) до НКЦПФР або ж наданні відповідної інформації учасникам для можливості з`ясування питання дійсного фінансового стану Фонду. Натомість в матеріалах справи наявна інформація про стан та структуру активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» станом на 31.10.2018, на момент подання останньої звітності по Фонду до НКЦПФР. Указана інформація надана регулятором та долучена до матеріалів справи в суді першої інстанції.

У даному випадку Північний апеляційний господарський суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17.

В силу приписів ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За загальним правилом норми процесуального права застосовуються в редакції, чинній на момент ухвалення рішення.

Система доказування у господарському процесі, засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту, чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини відповідними належними та допустимими доказами. При чому, ключовим фактором у тому, як сторона користується стандартами доказування виступає, її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.

Якщо існує певний юридичний факт, який входить до предмету доказування по справі, то мають бути наявні відповідні докази на підтвердження цього факту або об`єктивні причини та розумне пояснення їх відсутності. Однак, якщо сторона з тих чи інших причин не доводить певну важливу для розгляду справи обставину, то суд, оцінюючи докази «за внутрішнім переконанням» вирішує, чи мав місце певний факт, що підлягаю доказуванню, чи він є просто надуманим.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) «Дж. К. та Інші проти Швеції» (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

У даному випадку суд апеляційної інстанції також враховує поведінку відповідача, яким хоч і було підготовлено звіт про фінансовий стан Фонду, у зв`язку з ліквідацією, складення якого не передбачалося на момент ліквідації Фонду, однак не подало таку звітність регулятору навіть після набрання сили відповідних норм Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду (п. 5 Розділу ІІ Положення про порядок припинення фонду)

Отже, враховуючи наявні та досліджені судом апеляційної інстанції докази про реальний фінансовий стан та структуру Фонду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про більшу вірогідність («баланс вірогідностей») доказів на підтвердження структури Фонду наданих скаржниками, аніж звіт про фінансовий стан Фонду наданий відповідачем, оскільки останній не оцінювався регулятором та іншими контролюючими органами.

При цьому суд апеляційної інстанції також зазначає, що форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 зі змінами та доповненнями (далі - Декларація).

Декларація складається та подається платником податку на прибуток підприємств окремо по кожному інституту спільного інвестування без статусу юридичної особи, активами яких він управляє відповідно до Закону України «Про інститути спільного інвестування», із заповненням в основній частині Декларації поля 9 «Повне найменування інституту спільного інвестування», в якому зазначається повне найменування і реєстраційний код такого інституту спільного інвестування та проставленням відповідної позначки у полі 10 «Особливі відмітки».

Положенням п. 46.2 Податкового кодексу України передбачають, що платник податку на прибуток подає разом з відповідною Декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог ст. 137 Податкового кодексу України.

Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) є додатком до Декларації та її невід`ємною частиною.

Порядок подання фінансової звітності затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п. 2 якого платники податку на прибуток у визначених законом випадках подають органам доходів і зборів у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для подання Декларації, проміжну (I квартал, перше півріччя, дев`ять місяців) та річну фінансову звітність.

Бухгалтерський і податковий облік операцій та результатів діяльності зі спільного інвестування, які проводяться компанією з управління активами через пайовий фонд, здійснюється компанією з управління активами окремо від обліку операцій та результатів її господарської діяльності й обліку операцій і результатів діяльності інших інституту спільного інвестування, активи яких перебувають у її управлінні (ч. 1 ст. 43 Закону України «Про інститут спільного інвестування»).

Згідно з п. 1 розділу I Положення про особливості бухгалтерського обліку операцій інститутів спільного інвестування, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.11.2013 № 2669, бухгалтерський облік діяльності інституту спільної діяльності здійснюється відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами та доповненнями, Міжнародних стандартів фінансової звітності (далі - МСФЗ).

При складанні фінансової звітності відповідно до МСФЗ, використовуються форми фінансової звітності, визначені Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 зі змінами та доповненнями (НП(С)БО).

Фінансова звітність, звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються згідно з вимогами абз. 1 та 2 п. 46.2 Податкового кодексу України, подаються в електронній формі.

Водночас відповідачем в порядку ст. 74, 79 ГПК України не надано доказів на підтвердження інформації, відображеної у звіті про фінансовий стан Фонду (подання відповідної інформації до контролюючих органів та прийняття таких звітів регулятором). Натомість долучена скаржниками звітність була прийнята регулятором. А тому судом апеляційної інстанції у вказаній частині приймаються докази, надані скаржниками та НКЦПФР, оскільки такі були прийнятті останнім, як регулятором ринку.

При цьому згідно з останньої поданої відповідачем звітності по ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» до НКЦПФР заборгованість за Фондом не обліковувалася.

Крім того, згідно з пп. 1, 3 п. 5 Розділу ІІ Положення про порядок припинення фонду ліквідаційна комісія здійснює такі заходи:

1) у день прийняття рішення про ліквідацію Фонду письмово повідомляє щодо прийнятого рішення про ліквідацію Фонду Комісію, кредиторів КУА Фонду, зберігача активів Фонду (за наявності), Центральний депозитарій, аудитора (аудиторську фірму), оцінювача майна Фонду (у разі укладення договору про надання послуг з оцінки вартості нерухомого майна ІСІ), торговців цінними паперами, які здійснюють розміщення та викуп інвестиційних сертифікатів Фонду, а також інформує фондову біржу (у разі якщо інвестиційні сертифікати Фонду перебувають в обігу на цій фондовій біржі)

3) протягом п`яти робочих днів з дати прийняття рішення про ліквідацію Фонду:

розміщує інформацію щодо ліквідації Фонду, порядку та строку пред`явлення кредиторами вимог до Фонду в загальнодоступній інформаційній базі даних Комісії про ринок цінних паперів, а також на веб-сайті КУА;

розробляє та затверджує порядок проведення розрахунків з учасниками Фонду (далі - Порядок про розрахунки).

Водночас жодних доказів звернення кредиторів до голови ліквідаційної комісії Фонду з кредиторськими вимогами, про які зазначає відповідач, останнім не надано. Матеріали справи відповідних доказів не містять, судом апеляційної інстанції таких обставин не встановлено. А тому такі доводи відповідача відхиляються як необґрунтовані.

Так, в силу приписів п. 4 Розділу ІІІ Положення про порядок припинення фонду розрахунки з учасниками Фонду в процесі ліквідації Фонду можуть здійснюватися іншими, ніж кошти, активами Фонду за умови дотримання вимог частин третьої та четвертої статті 47 Закону. Ліквідаційна комісія забезпечує укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів Фонду (далі - договір) та підписання його всіма учасниками Фонду із зазначенням у ньому найменування емітентів, кількості, ціни, загальної вартості цінних паперів, коштів, майнових та немайнових прав, іншого майна, належного кожному учаснику Фонду.

Як встановлено вище, було створено пайовий закритий недиверсифікований венчурний інвестиційний фонд, учасниками якого є три юридичні особи (скаржники) - ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка», ТОВ «УКРГАЗ». Усі три юридичні особи ініціюють питання укладення договору про розподіл інших ніж кошти активів, з наведенням умов договору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за таких обставин, суть договору про розподіл активів, полягає виключно у розподілі належних учасникам Фонду на підставі закону (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про інститути спільного інвестування») активів - майна, де ліквідаційна комісія має вчинити формальнії дії з передачі майна в частках пропорційно до кількості належних сертифікатів їх власникам - учасникам Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У даному випадку предметом договору є активи Фонду, які мають бути передані його учасниками. При цьому участь ліквідаційної комісії в даному договорі носить суто обслуговуючий (забезпечувальний) характер. За таких обставин така комісія не може бути наділена правомочностями сторони, яка укладає договір, оскільки її повноваження зводять до необхідності забезпечення укладення відповідного договору. Фактичними набувачами прав за таким договором є учасники Фонду. А тому, враховуючи те, що учасниками договору визначено пропорційну частку кожного з учасників, наявний звіт про стан та структуру активів Фонду, основним у даному конкретному випадку є визначення розподілу таких активів між учасниками Фонду. Визначення вартості таких активів не визнається учасниками Фонду обов`язковим.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на дії компанії з управління активами у процесі здійснення ліквідації Фонду. На момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції минуло більше року з моменту ухвалення рішення про ліквідацію Фонду, водночас відповідачем не було дотримано присічного річного строку для укладення договору про розподіл активів Фонду (ані розподілом коштів, як про це зазначав ліквідатор, ані іншими, ніж коштами активами, як того вимагали учасники).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, враховуючи дані конкретні обставини справи, зокрема, згоду учасників Фонду на укладення договору про розподіл інших ніж коштів активів (ч. 4 ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування»), наявність звітності прийнятої регулятором станом на 31.10.2018, не підтвердження первинними документами звіту, наданого відповідачем (подання звітності до фіскального органу, подання звітності до регулятора після 2018 року, тощо), відсутність доказів наявності у Фонду дійсної заборгованості перед третіми особами, не забезпечення ліквідаційною комісією укладення договору протягом року з моменту ухвалення рішення про ліквідацію Фонду та первісний, основний обов`язок ліквідаційної комісії Фонду забезпечення інтересів саме учасників Фонду, дійшов висновку про правомірність вимог позивачів про визнання укладеним договору про розподіл інших, ніж кошти активів.

Щодо включення до умов договору коштів

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі вимагають укладення договору про розподіл інших ніж коштів активів.

Нормою ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування» визначено порядок укладення договору про розподіл коштів, отриманих від реалізації активів (ч. 1) та договору про розподіл інших, ніж кошти активів (ч. 3).

У запропонованій позивачами редакції договору, у п. 1.4. включено також грошові кошти у загальній сумі 1 206 207, 31 грн, розподіл яких запропоновано здійснити.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 10.09.2013 № 1753 затверджено Положення про склад та структуру активів інституту спільного інвестування (далі - Положення про активи).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про активи активи ІСІ складаються з грошових коштів, у тому числі в іноземній валюті, на поточних та депозитних рахунках, відкритих у банківських установах, банківських металів, об`єктів нерухомості, цінних паперів, визначених Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок», цінних паперів іноземних держав та інших іноземних емітентів, корпоративних прав, виражених в інших, ніж цінні папери, формах, майнових прав і вимог, а також інших активів, дозволених законодавством України, з урахуванням обмежень, установлених Законом безпосередньо для конкретних типів та видів інвестиційних фондів.

В силу приписів п. 4 Розділу ІІІ Положення про порядок припинення фонду розрахунки з учасниками Фонду в процесі ліквідації Фонду можуть здійснюватися іншими, ніж кошти, активами Фонду за умови дотримання вимог частин третьої та четвертої статті 47 Закону. Ліквідаційна комісія забезпечує укладення договору про розподіл інших, ніж кошти, активів Фонду (далі - договір) та підписання його всіма учасниками Фонду із зазначенням у ньому найменування емітентів, кількості, ціни, загальної вартості цінних паперів, коштів, майнових та немайнових прав, іншого майна, належного кожному учаснику Фонду.

Згідно з п. 4 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.11.2001 № 559 фінансовий актив - 1) грошові кошти та їх еквіваленти; 2) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; 3) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; 4) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Аналіз наведених положень свідчить, що до складу фінансового активу включаються грошові кошти. А тому включення до умов договору розподілу також грошових коштів визнається судом апеляційної інстанції правомірним. При цьому, поняття коштів містяться безпосередньо в п. 4 Розділу ІІІ Положення про порядок припинення фонду, яким і передбачається укладення договору про розподіл інших ніж кошти активів.

Щодо умови про розподіл частки товариства

Так, позивачі в п. 1.4. проекту договору, в активи ПВНІЗФ «Консент Капітал Фінанс» (п. 3.1) віднесено частку в статутному капіталі ТОВ «ОМОКС», що підлягає розподілу, в розмірі 3, 89 %.

Відповідач зауважує, що ПЗНВІФ «Консент Капітал Фінанс» ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» є власником частки в розмірі 10 % статутного капіталу ТОВ «ОМОКС», що підтверджується рішенням господарського суду Київської області від 11.06.2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 року та постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.01.2021 року у справі № 911/3156/19.

Як вбачається з обставин справи № 911/3156/19 у ній досліджувалося питання розміру частки ТОВ «Консент Капітал Менеджмент», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Консент Капітал», що становить 10 % статутного капіталу. Водночас, предметом даного судового розгляду є ПВНІЗФ «Консент Капітал Фінанс». Доказів того, що така частка складає по 10 % і у одному, і у іншому фонді, - відповідачем не надано. Натомість згідно зі звітністю регулятора розмір частки Фонду складає 3, 89 %.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачами не надане суду одностайне рішення загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства, про згоду на придбання частки в статутному капіталі ТОВ «ОМОКС», а також не надано доказів формування резервного капіталу у розмірі ціни придбання частки.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство має право придбавати частки у власному статутному капіталі без його зменшення на розмір такої частки лише за умови, що на день такого придбання товариство сформує резервний капітал у розмірі ціни придбання викупленої частки, який не може використовуватися для здійснення виплат на користь учасників такого товариства. Відплатний договір про набуття товариством частки у власному статутному капіталі укладається лише за одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Частки, що належать товариству, не враховуються при визначенні результатів голосування на загальних зборах учасників при розподілі прибутку товариства, а також при розподілі майна товариства у разі його ліквідації. У разі придбання частки (частини частки) учасника самим товариством без зменшення статутного капіталу товариства воно зобов`язане здійснити відчуження такої частки відплатно не пізніше ніж через один рік з дня придбання частки (частини частки), якщо інший строк не встановлено статутом товариства. Відповідне положення може бути внесене до статуту товариства, змінене або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь усі учасники товариства.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що набуття товариством частки у власному статутному капіталі передбачено шляхом придбавання частки у товаристві, зокрема, шляхом укладення відплатного договору про набуття права власності на частку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку суд першої інстанції помилково ототожнив процедуру придбання частки в статутному капіталі ТОВ «ОМОКС» самим товариством з процедурою розподілу такого активу за наслідками ліквідації Фонду, оскільки нормою ст. 25 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено випадок саме придбання частки у власному статутному капіталі. Натомість у даному випадку право на частку набувається у зв`язку з ліквідацією Фонду, до якого було передано частку товариства. При цьому товариство не обмежено в праві відчужити таку частку відплатно протягом року з дня набуття права власності на неї. А тому такий висновок суду першої інстанції визнається необґрунтованим.

Щодо обраного способу захисту

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» та ТОВ «УКРГАЗ» було заявлено вимогу про укладення договору про розподіл інших, ніж кошти активів у редакції запропонованій позивачами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції також виходив з того, що позивачами не надано суду жодних відомостей та доказів вжиття заходів щодо захисту своїх прав у відповідності до змісту їх порушення, зокрема, оскарження дій відповідача як компанії з управління активами, бездіяльності ліквідаційної комісії чи зобов`язання їх вчинити визначені законодавством дії.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 № 910/3009/18, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Як вбуло зазначено вище, приписи спеціального законодавства, а саме Закону України «Про інститути спільного інвестування» та підзаконних нормативно-правових актів НКЦПФР, передбачають порядок вчинення ліквідаційною комісією дій щодо ліквідації Фонду. Так, ліквідаційна комісія забезпечує укладення договору про розподіл активів (коштів або інших, ніж коштів активів). Також норми спеціального законодавства визначають, що компанія з управління активами діє виключно в інтересах пайового фонду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи свідчать, що ліквідаційною комісією протягом року (на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції) з моменту ухвалення рішення про ліквідацію Фонду не було укладено договір з учасниками фонду: ані про розподіл коштів, ані про розподіл інших, ніж кошти активів. Також матеріали справи не містять доказів вчинення ліквідаційною комісією дій, спрямованих на виконання вимог ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування» (розподіл коштів, реалізація активів з метою укладення договору з учасниками Фонду, погашення заборгованості Фонду, у разі якщо така існує, переговори з учасниками Фонду, тощо).

Посилання суду першої інстанції на можливість оскарження дій відповідача як компанії з управління активами, бездіяльності ліквідаційної комісії не призведе до поновлення порушеного права, оскільки заявники не отримають бажаного результату від такого оскарження. Також необґрунтованою є позиція суду першої інстанції про звернення з вимогою про зобов`язання ліквідаційної комісії вчинити визначені законодавством дії, оскільки такими діями фактично є забезпечення укладення комісією договору з розподілу активів Фонду, з якою власне і звернулися позивачі. Тому в цій частині судом апеляційної інстанції приймаються доводи скаржників. Порушення права позивачів на укладення такого договору, в силу приписів ст. 4 ГПК України, є підставою для захисту відповідного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Північний апеляційний господарський суд також враховує, що ст. 2 та ч. 4 ст. 236 ГПК України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері господарсько-правових відносин з метою ефективного захисту прав, та інтересів юридичних та фізичних осіб від порушень з боку інших осіб.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Зазначений засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає змісту цього поняття.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 в справі № 904/6125/20.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа, заява № 30210/96).

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо порушення принципу свободи договору (ст. 627 Цивільного кодексу України), оскільки учасники можуть укласти спірний правочин тільки з ліквідаційною комісією Фонду (учасники Фонду в даному випадку обмежені правом вибору контрагента, так само, як і ліквідаційна комісія), а умови договору, які досліджувалися судом, є такими, що відповідають нормам чинного законодавства, принципу справедливості та даним конкретним обставинам справи. З наведених обставин відхиляються інші доводи відповідача в цій частині.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, зміст правовідносин, характер порушених прав скаржників, невизнання відповідачем права заявників на укладення договору про розподіл інших, ніж кошти активів Фонду, укладення якого прямо передбачено ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що обраний позивачами спосіб захисту є ефективним та адекватним у даному випадку. Задоволення такого позову також забезпечить дотримання балансу інтересів учасників Фонду та ліквідаційної комісії, яка власне і має забезпечити укладення відповідного договору. При цьому суд апеляційної інстанції враховує пояснення скаржників щодо допущених ними описок в проекті договору (п. 1.3.) та вважає за можливе задовольнити позов з вірними умовами договору щодо найменування осіб. До того ж, судом апеляційної інстанції встановлено порушення нумерації у п. 1.4. запропонованого договору, а тому така викладається з вірним арифметичним (логічним) відображенням підпунктів положення п. 1.4. договору. Водночас перелічені технічні недоліки не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки фактично є описками в тексті договору, які не впливають на зміст (суть) запропонованої редакції договору.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. (п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції, не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми спеціального законодавств, які підлягали до застосування, зокрема ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування», у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позову.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» та ТОВ «УКРГАЗ» та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог повністю.

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» та ТОВ «УКРГАЗ», понесені ними витрати по оплаті судового збору за розгляд справи в суді першої і апеляційної інстанції покладаються на відповідача у порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» на рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2021 у справі № 911/580/21 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2021 у справі № 911/580/21 - скасувати, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Визнати укладеним між Ліквідаційною комісією Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (08135, Київська обл., с. Чайки, вул. В. Лобановського, 21, корп. 2, код за ЄДРІСІ 2331635), в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент» (08130, Київська область, с. Чайки, вул. В. Лобановського, 21, корп. 2; код 35575477) та учасниками Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (код за ЄДРІСІ 2331635) - Товариством з обмеженою відповідальністю «Омокс» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 21, корпус 1, приміщення 25; код 23154102), Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка» (08130, Київська область, с. Чайки, вул. Валерія Лобановського, 21, корпус 2; код 36107201), Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Печерська, 26, прим. 1, кім. 42; код 32209081), договір про розподіл інших, ніж кошти, активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», у наступній редакції:

«ДОГОВІР ПРО РОЗПОДІЛ ІНШИХ, НІЖ КОШТИ, АКТИВІВ

Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду

«КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (код ЄДРІСІ 2331635)

Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» ()

село Чайки «_____» _____________ 2021 року

Ліквідаційна комісія Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (Код ЄДРІСІ 2331635), в особі Голови Товстухи Сергія Володимировича, який діє на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» № 09/07/2020 від 09.07.2020 року та Положення про Ліквідаційну комісію Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (код ЄДРІСІ 2331635) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» (), затвердженого рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» № 09/07/2020 від 09.07.2020 року,далі по тексту «Ліквідаційна комісія», з однієї Сторони та

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» (), як учасник Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (Код ЄДРІСІ 2331635), який є власником бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» (код ЄДРІСІ 2331635) UA в кількості 11 843 (одинадцять тисяч вісімсот сорок три) штуки, в особі Директора Кулагіна Олексія Володимировича, який діє на підставі статуту, далі по тексту «Учасник-1»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка» (), як учасник Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (Код ЄДРІСІ 2331635), який є власником бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» (код ЄДРІСІ 2331635) UA в кількості 7 620 (сім тисяч шістсот двадцять) штук, в особі Директора Кулагіної Оксани Георгіївни, яка діє на підставі статуту, далі по тексту «Учасник-2»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» (), як учасник Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (Код ЄДРІСІ 2331635), який є власником бездокументарних іменних інвестиційних сертифікатів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» (код ЄДРІСІ ЄДРІСІ 2331635) UA в кількості 100 (сто) штук,в особі Директора Кулагіної Оксани Георгіївни, яка діє на підставі Статуту, далі по тексту «Учасник-3»,

керуючись ч. 1 ст. 41, п. 4 ч. 1, ч. 3, 4 ст. 47, ч. 6 ст. 63 Закону України «Про інститути спільного інвестування», п. 7 розділу І, п.п. 5п. 5 розділу II, п. 4 розділу ІІІ Положення про порядок припинення пайового інвестиційного фонду, затвердженого рішенням НКЦПФР від 19.11.2013 року № 2605, Положення про склад та структуру активів інституту спільного інвестування, затвердженого рішенням НКЦПФР від 10.09.2013 № 1753, у відповідності до наданої одностайної згоди всіх учасників Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» щодо проведення розрахунків при його ліквідації іншими, ніж кошти, активами пайового фонду,

уклали цей Договір про розподіл інших, ніж кошти, активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (Код ЄДРІСІ 2331635) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» (), надалі - Договір, про наступне.

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. Ліквідаційна комісія Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» код ЄДРІСІ 2331635 (надалі - ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», Фонд), на виконання ЗУ «Про інститути спільного інвестування», згідно з вимогами Учасників Фонду № 159/07 від 08.07.2020 та 238/08 від 26.08.2020, здійснює розрахунок з Учасниками ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», іншими, ніж кошти, активами Фонду, що належать Учасникам Фонду на праві спільної часткової власності, пропорційно до кількості інвестиційних сертифікатів Учасників Фонду. Розрахунок іншими, ніж кошти, активами ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», здійснюється з Учасниками ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» у порядку та на умовах визначених в таблиці п. 1.4. цього Договору.

1.2. На дату укладення цього Договору, загальна кількість інвестиційних сертифікатів, які знаходяться у власності Учасників Фонду становить 20 465 (двадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) штук, що складає 100 % (сто відсотків) від загальної кількості розміщених інвестиційних сертифікатів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС».

1.3. Розрахунок з інстутиційними інвесторами Фонду здійснюється іншими, ніж кошти, активами ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про інститути спільного інвестування» та у відповідності до вимог Учасників Фонду № 159/07 від 08.07.2020 та 238/08 від 26.08.2020, та на підставі інформації щодо складу, структури та вартості активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» станом на 31.10.2018, наданої НКЦПФР, пропорційно до кількості інвестиційних сертифікатів належних Учасникам Фонду, а саме:

Учасник ФондуЗагальна кількість інвестиційних сертифікатів Фонду, шт.Кількість інвестиційних сертифікатів належних Учаснику Фонду, шт.Пропорційна частка Учасника в активах ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», у відсотках
ТОВ «ОМОКС»20 46511 84357, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА» 7 62037, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ» 1 0024, 9 %
1.4. Розподіл активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС»:

п/пактиврозподіл
1.ЦІННІ ПАПЕРИ (Прості векселі)
номер векселявекследавецьУчасник Фонду (власник)Пропорційна частка активів належна кожному Учаснику Фонду у відсотках
1.1.№АА1959476; №АА1959477; №АА1959463; №АА1959464; №АА1959465; №АА1959466; №АА1959478ТОВ «БК «БУДЦЕНТР»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
1.2.№ АА 2597103ТОВ «Київський центр фінансових послуг»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
1.3.№АА1959212; №АА1959213; №АА1959214; №АА1959215; №АА1959216; №АА1959211; №АА1959204; №АА1959202; №АА1959203ТОВ «УКРГАЗТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
2.КОРПОРАТИВНІ ПРАВА (частка в статутних капіталах Товариства)
Товариствочастка у відсотках
2.1.ТОВ «ОМОКС» 3, 89 %ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.ДЕБІТОРСЬКА ЗАБОРГОВАНІСТЬ
підстава (договір)дебітор
3.1.Договір позики № 6 від 01.04.2016ТОВ «ОМОКС»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.2.Договір позики № 12 від 12.12.2017ТОВ «ОМОКС»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.3.Нараховані відсотки за договорами позики № 6 від 01.04.2016 та № 12 від 12.12.2017ТОВ «ОМОКС»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.4.Договір № 6 від 24.04.2018Універсальна торгова біржа «Контрактовий дім «УМВБ»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.5.Акт-рахунок № 65453 від 31.08.2018ПАТ «Національний Депозитарій України»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.6.Договір купівлі-продажу деривативу №Ф-31/1/4/79/Ж від 26.04.2018ОСОБА_1 ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.7.Договір купівлі-продажу майна № 12 від 24.09.2018ТОВ «БК «БУДЦЕНТР»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
3.8.Договір купівлі-продажу векселів № 5-БД/01-БВ 27.02.2018ТОВ «УКРГАЗ»ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
4.ГРОШОВІ КОШТИ у загальній сумі: 1 206 207, 31 грн розміщені на рахунках: АТ «КБ «Глобус» МФО 380526 р/р НОМЕР_1 ; р/р НОМЕР_2 АБ «Укргазбанк» МФО 320478 р/р НОМЕР_3 ; р/р НОМЕР_4 ТОВ «ОМОКС»57, 87 %
ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА»37, 23 %
ТОВ «УКРГАЗ»4, 9 %
1.5. Сторони цього Договору визнають та підтверджують, що всі активи ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», зазначені в п. 1.4. цього Договору, були набуті за рахунок коштів залучених від Учасників Фонду, належать Учасникам Фонду на праві спільної часткової власності та підлягають розподілу у відповідності до вимог Закону України «Про інститути спільного інвестування» та цього Договору. Затверджений сторонами в п. 1.3. цього Договору розмір часток Учасників Фонду, відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про інститут спільного інвестування».

1.6. Сторони цього Договору, дійшли згоди здійснити розподіл належних на праві спільної часткової власності учасникам Фонду, зазначених в п. 1.4. цього Договору, активів ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» - цінних паперів, корпоративних прав, дебіторської заборгованості та грошових коштів, пропорційно до кількості належних кожному з Учасників Фонду інвестиційних сертифікатів. Сторони цього Договору визнають та підтверджують, що

1.7. Активи, передбачені цим Договором (таблиця п. 1.4.), розподіляються між учасниками ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» за вартістю, яка була прийнята ліквідаційною комісією ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» в звіті про фінансовий стан та довідці про вартість чистих активів Фонду, складених та розрахованих на кінець робочого дня, що передує дню прийняття рішення про ліквідацію фонду, затверджених рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» № 09/07/2020 від 09.07.2020 року.

1.8. Учасники Фонду, в день укладення цього Договору, зобов`язані надати розпорядження на списання інвестиційних сертифікатів з рахунку у депозитарній установі на рахунок у цінних паперах Емітента (ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ») у депозитарії ПАТ «НДУ». Депозитарний код рахунку для обліку цінних паперів, що погашаються емітентом - №.0010395.

Депозитарний код рахунку Учасника 1 у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»: НОМЕР_5 - НОМЕР_6 ;

Депозитарний код рахунку учасника 2 у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»: НОМЕР_5 - НОМЕР_7 ;

Депозитарний код рахунку Учасника 3 у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»: НОМЕР_5 - НОМЕР_8 .

1.9. Ліквідаційна комісія, в день укладення цього Договору, зобов`язана надати розпорядження на зарахування інвестиційних сертифікатів з рахунків у цінних паперах Учасників Фонду, визначених у п.1.8. цього Договору, на свій рахунок у цінних паперах у депозитарії ПАТ «НДУ>> код у депозитарії ПАТ «НДУ» - №0010395.

1.10. Право власності на інвестиційні сертифікати переходить до Емітента з моменту зарахування таких інвестиційних сертифікатів на рахунок у цінних паперах Емітента. Учасники Фонду гарантують, що інвестиційні сертифікати, не обтяжені заставою та іншими правами третіх осіб, не знаходяться під арештом чи під забороною на відчуження.

2. ПРАВО ВЛАСНОСТІ НА АКТИВИ ФОНДУ

2.1. Цим договором Сторони підтверджують право спільної часткової власності учасників Фонду на активи ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», відповідно до вимог чинного законодавства та порядку розподілу, встановленого цим Договором.

2.2. Усі витрати, пов`язані з укладенням, оформленням цього Договору, включаючи усі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що необхідно сплатити для оформлення права власності, реєстрації на розподілені за цим Договором інші, ніж кошти, активи ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», сплачуються учасниками Фонду.

3. ПРАВА ТА ОБОВ`ЯЗКИ СТОРIН

3.1. Ліквідаційна комісія зобов`язана:

3.1.1. укласти цей Договір;

3.1:2. в день укладення цього Договору, передати учасникам Фонду усю правовстановлюючу та господарську документацію на розподілені цим Договором активи ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС»;

3.1.3. забезпечити, сприяти та не перешкоджати учасникам Фонду щодо переходу, оформлення права власності та проведення державної реєстрації (за необхідностi) на розподілені цим Договором, інші, ніж кошти, активи ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС», у встановленому чинним законодавством України порядку;

3.1.4. надати розпорядження про зарахування списаних Учасниками ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» інвестиційних сертифікатів на рахунок Емітента (ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ») у цінних паперах у депозитарії ПАТ «НДУ», у порядку та у строки визначені в п. 1.9. цього Договору.

3.1.5. здійснити у необхiднi дії щодо завершення процедури ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» та виключення відомостей про Фонд з Єдиного державного реєстру інститутів спільного інвестування, в тому числі подати до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку документи для скасування реєстрації випуску інвестиційних сертифікатів та звіт про результати ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС».

3.2. Ліквідаційна комісія має право:

3.2.1. отримати у власність інвестиційні сертифікати учасників Фонду, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором;

3.2.2. приймати, визначені та передбачені законодавчими вимогами, рішення щодо ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС».

3.3. Учасники Фонду зобов`язані:

3.3.1. укласти цей Договір;

3.3.2. надати розпорядження на списання інвестиційних сертифікатів з рахунку у цінних паперах на рахунок Емітента (ТОВ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ») у депозитарії ПАТ «НДУ», у порядку та у строки, визначені в п. 1.8. цього Договору.

3.4. Учасники Фонду мають право:

3.4.1. вимагати від Ліквідаційної комісії надання усіх передбачених вимогами чинного законодавства України документів та інформації, що стосується ліквідації ПВНЗІФ «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС»;

3.4.2. вимагати від Ліквідаційної комісії повного та належного виконання умов та зобов`язань передбачених цим договором.

4. ДIЯ ДОГОВОРУ

4.1. Цей Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) усіма Сторонами або з моменту набрання чинності відповідного Рішення Господарського суду про визнання цього Договору укладеним.

4.2. Дія (строки) цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 4.1 цього Договору та закінчується повним виконанням Сторонами взятих на себе обов`язків по Договору.

5. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

5.1. У випадку порушення зобов`язань, встановлених у цьому Договорі, Сторона, що порушила такі зобов`язання, несе відповідальність, визначену цим Договором або чинним законодавством України.

5.2. Усі спори, що стосуються тлумачення, визнання недійсним або невиконання умов цього Договору вирішуються Сторонами шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди - в судовому порядку відповідно до діючого законодавства України, з залученням регулятора фондового ринку - Національної комісії з цінних паперів та фондового року.

5.3. Стягнення та сплата санкцій передбачених цим Договором, не звільняє винну сторону від виконання основного зобов`язання передбаченого цим Договором.

6. ОБСТАВИНИ НЕПЕРЕБОРНОЇ СИЛИ

6.1. Сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили, які виникли після укладення цього Договору і які сторони не могли ні передбачити, ні попередити розумними заходами. Такі надзвичайні обставини включають: повінь, пожежу, землетрус і інші стихійні i лиха, а також війну, вiйськові дії, акти і дії органів влади, а також будь-які інші обставини поза контролем Сторін, якщо вони підтверджені сертифікатом Торгово-промислової палати України або іншим компетентним органом.

7. ПРИКІНЦЕВІ УМОВИ

7.1. Всі зміни і доповнення до цього Договору здійснюються в письмовій формі, підписуються належним чином уповноваженими представниками Сторін та скріпляються печатками Сторін і є невід`ємною частиною цього Договору.

7.2. Передбачені цим Договором права і обов`язки Сторiн не можуть бути передані третім особам без попереднього письмового погодження усіма Сторонами цього Договору.

7.3. Цей Договір складений при повному розумінні Сторонами його наслідків, умов та термінології, українською мовою в п`яти автентичних примірниках, на 5 (п`яти) аркушах, які мають Силу, - по одному для кожної із Сторін та один примірник для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

7.4. Усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами Закону України «Про інститути спільного інвестування» та Положенням про порядок припинення пайового інвестиційного фонду, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового року від 19.11.2013 року № 2605. за умови відсутності відповідних регулюючих законодавчих норм, Сторони використовують правила ділового обороту та застосовують аналогію права та закону.

8. МІСЦЕЗНАХОДЖЕННЯ І РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН

Ліквідаційна комісія Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «КОНСЕНТ КАПІТАЛ ФІНАНС» (код ЄДРІСІ 2331635) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСЕНТ КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» () 08135, Київська обл., с. Чайки, вул. В. Лобановського, 21, корп. 2 р/р НОМЕР_1 в АТ «КБ «ГЛОБУС», МФО 380526 Телефон: НОМЕР_9 Адреса електронної пошти: Голова ліквідаційної комісії _______________ Товстуха С.В.TOB «OMОКС» 08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, 21, корпус 1, приміщення 25, Код електронна пошта: IBAN: НОМЕР_10 , AТ «КБ «ГЛОБУС» Директор _______________ Кулагiн О.В. ТОВ «ФКГ «ЧАЙКА» 08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського, буд.21, корпус 2, Код IBAN: НОМЕР_11 , АБ «Укргазбанк» електронна пошта: Директор ______________ Кулагіна О.Г. ТОВ «УКРГАЗ» 08135, Київська область,с. Чайки, вул. Печерська, буд.26, прим. 1, кiм. 42, Код IBAN: НОМЕР_12 , АБ «Укргазбанк» електронна пошта: Директор _____________ Кобрильов Ю.О.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, покласти на відповідача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського, буд. 21, корп. 2, код 35575477) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського, буд. 21, корп. 1, прим. 25, код 23154102) 1 891, 66 грн (тисячу вісімсот дев`яносто одну грн 66 коп.) судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського, буд. 21, корп. 2, код 35575477) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського, буд. 21, корп. 2, код 36107201) 1 891, 66 грн (тисячу вісімсот дев`яносто одну грн 66 коп.) судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент» (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Лобановського, буд. 21, корп. 2, код 35575477) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» (08130, Київська область, с. Чайки, вул. Печерська, буд. 26, приміщення 1, кімната 42, код 32209081) 1 891, 66 грн (тисячу вісімсот дев`яносто одну грн 66 коп.)судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Видачу відповідних наказів доручити суду першої інстанції.

4. Призначити до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» про відшкодування витрат на правничу допомогу у судовому засіданні 01.12.2021 о 12 год. 40 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1а, зал судового засідання № 7).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.11.2021.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко