ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2021 Справа № 905/1377/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали господарської справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" до Державного підприємства "Добропіллявугілля - Видобуток" про стягнення 2 314 118,94 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився

ОБСАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Добропіллявугілля - Видобуток" про стягнення 2 314 118,94 грн., з яких:

2 310 000,00 грн - основна заборгованість;

4 118,94 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору №331-21ШУД про закупівлю товару за результатами спрощеної закупівлі №UA2021-02-17-003992 від 31.03.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1377/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.08.2021 року.

25.08.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.08.2021 відкладено підготовче засідання на 22.09.2021 року.

20.09.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (без ЕЦП). Аналогічний за змістом документ надійшов до канцелярії Господарського суду Донецької області 24.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.09.2021 продовжено строк розгляду справи №905/1377/21 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 24.10.2021 року; підготовче засідання відкладено на 18.10.2021 року.

05.10.2021 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

18.10.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.10.2021 повідомлено сторін, що призначене на 18.10.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку з дистанційною роботою судді Зекунова Е.В. за фактичним місцем проживання у м. Харкові; розгляд справи призначено на 01.11.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.11.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/1377/21 та призначено розгляд справи по суті на 17.11.2021 року.

У судове засідання 16.11.2021 представник позивача та представник відповідача не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи тривалий розгляд справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (далі - Постачальник) та Державним підприємством «Добропіллявугілля-Видобуток» (далі - Покупець) був укладений Договір №331-21ШУД про закупівлю товару за результатами спрощеної закупівлі №UА2021-02-17-003992-а, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення: ДК 021:2015:44160000-9 - магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба 800 2,5x2-3 болт і гайка) (далі - Продукція), в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому Договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору.

Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов договору (п.1.2. Договору).

У розділі 4 Договору сторони визначили строки і умови поставки, зокрема згідно з п.4.1. поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

За змістом п.4.2. Договору умови поставки продукції, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в договорі і/або відповідних специфікаціях до договору. Погоджене місце поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе усі витрати та ризики, пов`язані з поставкою продукції, до моменту її поставки в погоджене місце призначення. У випадках, коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін регулюватимуться положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що разом з поставленою продукцією Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві наступні документи: рахунок, якщо була попередня оплата за продукцію; видаткову накладну або акт прийому-передачі; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну накладну/накладну поштового кур`єра); сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; сертифікат відповідності (в разі, якщо Продукція підлягає обов`язковій сертифікації); дозвіл Держгірнромнагляду (в разі, якщо отримання Даного документа є обов`язковим згідно з нормами чинного законодавства); інструкцію (керівництво) з експлуатації (у разі, якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену п.2.4. цього Договору; інші товаросупровідні документи, узгоджені Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

Загальна сума Договору визначається загальною сумою усіх Специфікацій, що є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна орієнтовна сума Договору складає 2 310 000,00 грн. з ПДВ. Ціни на продукцію, що поставляється Постачальником, встановлюються Сторонами у Специфікаціях (п. 5.1. Договору).

Розрахунки за поставлену Постачальником продукцію здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника з відстроченням платежу протягом 45 календарних дні з дня отримання товару на підставі отриманого Продавцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 Договору та відповідною Специфікацією до Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.5.3 Договору).

Остаточні взаєморозрахунки між покупцем і постачальником проводяться на підставі даних якості, кількості, асортименту та комплектності продукції, визначених відповідно до розділу 2 договору (п. 5.4. Договору).

У п.5.10. Договору сторони домовились, що якщо останній день строку для оплати, що встановлений договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Положеннями п.6.1. Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої із сторін прийнятих на себе за договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, відшкодовує збитки, сплачує штрафні санкції. Сторони дійшли згоди, що збитки (витрати), понесені на виконання даного договору, стягуються з винної сторони в повному обсязі незалежно від санкцій, передбачених розділом 6 договору. Підписанням договору постачальник підтверджує, що має передбачене законами України право здійснювати поставку продукції на умовах, обумовлених договором, при цьому такою поставкою не порушуються права і/або законні інтереси третіх осіб, в тому числі майнові та/або немайнові права інтелектуальної власності. Постачальник несе відповідальність, передбачену законодавством України, в тому числі зобов`язаний відшкодувати за свій рахунок збитки, завдані покупцеві та/або третім особам, якщо поставкою продукції за договором порушуються права та/або законні інтереси третіх осіб, в тому числі майнові та/або немайнові права інтелектуальної власності.

У разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, та не більше 5% від простроченої суми (п.6.7. Договору).

Договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків, - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань (п.8.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін без зауважень та скріплений печатками.

В рамках укладеного договору, сторонами підписано специфікацію б/н від 31.03.2021, за змістом якої підлягають поставці: труба 800 2,5x2-3 болт і гайка, вартістю 2 310 000,00 грн, у кількості 350 шт., за ціною 31600,00 грн, вартістю 6 600,00 за 1 шт. Сторони визначили умови постачання: автотранспортом Постачальника за рахунок його коштів. Місце поставки: 85001, м. Добропілля, Донецька область, вул. Київська, 1-А.

На виконання умов Договору №331-21 ШУД про закупівлю товару за результатами спрощеної закупівлі №UA2021-02-17-003992-a від 31 березня 2021року та Специфікації до нього ТОВ «Сота Україна» в період з 16 квітня 2021р. по 25 травня 2021р. поставило на адресу ДП «Добропілявугілля-Видобуток» продукції на загальну суму 2 310 000,00грн.

Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних:

видатковою накладною №217 від 16.04.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №237 від 22..04.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №267 від 26.04.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №278 від 29.04.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №290 від 05.05.2021 року на суму 264 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №297 від 06.05.2021 року на суму 264 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №304 від 11.05.2021 року на суму 264 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №311 від 12.05.2021 року на суму 270 600,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №325 від 14.05.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №334 від 17.05.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №339 від 19.05.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №345 від 21.05.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №356 від 24.05.2021 року на суму 132 000,00грн. з ПДВ;

видатковою накладною №365 від 25.05.2021 року на суму 59 400,00грн. з ПДВ.

Поставка Продукції за зазначеними видатковими накладними також підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: №Р217 від 16.04.21; Р237 від 22.04.21; Р267 від 26.04.21; Р278 від 29.04.21; Р290 від 05.05.21; Р297 від 06.05.21; Р304 від 11.05.21; Р311 від 12.05.21; Р325 від 14.05.21; Р334 від 17.05.21; Р339 від 19.05.21; Р345 від 21.05.21 та Р365 від 25.05.21.

Вказаний товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується підписом останнього на вищезазначених видаткових та товарно-транспортних накладних без зауважень та заперечень.

На Виконання умов Договору (п.5.3) ТОВ «Сота Україна» надало Відповідачу Рахунки на оплату,а саме:

Рахунок на оплату №376 від 16.04.2021 на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №217 від 16.04.2021р;

Рахунок на оплату №422 від 22.04.2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №237 від22.04.21р.;

Рахунок на оплату №429 від 26.04.2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №267 від 26.04.2021р;

Рахунок на оплату №454 від 29.04.2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №278 від 29.04.2021р;

Рахунок на оплату №460 від 05.05 2021р. на суму 264 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №290 від 05.05.2021р;

Рахунок на оплату №472 від 06.05 2021р. на суму 264 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №297від 06.05.2021р;

Рахунок на оплату №488 від 11.05 2021р. на суму 264 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №304 від 11.05.2021р;

Рахунок на оплату №505 від 12.05 2021р. на суму 270 600,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №311 від 12.05.2021р;

Рахунок на оплату №514 від 14.05 2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №325 від 14.05.2021р;

Рахунок на оплату №521 від 17.05 2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №334 від 17.05.2021р;

Рахунок на оплату №529 від 19.05 2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №339 від 19.05.2021р;

Рахунок на оплату №540 від 21.05 2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №345 від 21.05.2021р;

Рахунок на оплату №548 від 24.05 2021р. на суму 132 000,00грн. з ПДВ за видатковою накладною №356від 24.05.2021р;

Рахунок на оплату №555 від 25.05 2021р. на суму 59 400,00грн. з ПДВ за видатковою накладною N9365 від 25.05.2021р.

Проте, ДП "Добропіллявугілля - Видобуток" свої зобов`язання не виконало, поставлений товар оплачений не був, відповідно, сума основної заборгованості складає 2 310 000,00 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №331-21ШУД про закупівлю товару від 31.03.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Добропіллявугілля - Видобуток" основної заборгованості у розмірі 2 310 000,00 грн. та 3% річних у розмірі 4 118,94 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору №331-21ШУД про закупівлю товару за результатами спрощеної закупівлі №UA2021-02-17-003992 від 31.03.2021 року.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір №331-21ШУД від 31.03.2021 року за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На підтвердження поставки товару позивачем до матеріалів справи додано копії видаткових накладних. Судом встановлено, що видаткова накладна містить посилання на Договір №331-21ШУД від 31.03.2021 року, як на підставу поставки. Видаткові накладні містять підписи повноважних осіб позивача та відповідача.

Отже, підписання представником покупця видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем не оспорюється та не заперечується.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, складання акту щодо ненадання позивачем разом з товаром товаросупровідної документації, а передача товару підтверджується відповідною накладною, суд дійшов висновку, що позивач свої зобов`язання щодо поставки товару за договором №331-21ШУД від 31.03.2021 року виконав належним чином, а відтак відповідач не звільняється від обов`язку сплатити вартість отриманого товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості за договором №331-21ШУД від 31.03.2021 року в загальному розмірі 2 310 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення 3% річних з 02.06.2021 по 16.07.2021 у розмірі 4118,94 грн.

Відповідач правом на подання суду доказів, які б спростовували позовні вимоги, не скористався, власний контррозрахунок сум, заявлених до стягнення, суду не подав.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача, суд відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 3% річних, прийшов до висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних у розмірі 4 118,94 грн., нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Щодо клопотання відповідача про зменшення суми неустойки у зв`язку із скрутним матеріальним становищем підприємства, суд зазначає наступне:

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Із положень статей 230, 233 Господарського кодексу України та статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за простроченяня грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних.

Щодо витрат Позивача на правову допомогу, суд зазначає наступне.

У позовній заяві ТОВ «Сота Україна» просить стягнути з ДП «Добропіллявугілля-Видобуток» витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 ст.126 вказаного кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у ч.5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір №3-С-ЮО від 26.01.2021, додаткову угоду (Додаток №23) від 08.07.2021 до договору №3-С-ЮО від 26.01.2021, акт №72 приймання-передачі наданої правової допомоги від 14.07.2021, платіжне доручення №1752 від 09.07.2021 на суму 3000,00 грн., платіжне доручення №1754 від 09.07.2021 на суму 3000,00 грн.

Як вказувалось, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наразі, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, не надходило.

Отже, з огляду на положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та складністю справи, дослідивши надані позивачем докази в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що належні до компенсації відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, а саме в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Державне підприємство "Добропіллявугілля - Видобуток".

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" до Державного підприємства "Добропіллявугілля - Видобуток" про стягнення 2 314 118,94 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Добропіллявугілля - Видобуток" (85001, Донецька обл., місто Добропілля, пр. Шевченка, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, місто Київ, вулиця Черняховського, будинок 29, ) основний борг в сумі 2310000,00 грн, 3% річних в сумі 4118,94 грн, судовий збір в сумі 34711,79 грн, а також витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 17 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов