РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.11.2021Справа № 911/2390/18

За позовомСолом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка"
простягнення 100235,60 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи:

від прокуратуриУгринович О.М.;
від позивача-1Безсмертна С.І.;
від позивача-2не з`явились;
від відповідачаБітківський В.М.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська місцева прокуратура №9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка", в якому просила суд стягнути з відповідача на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 100235,60 грн заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2558 від 29.11.2017 в частині сплати орендної плати за вказаним правочином.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2019 у справі №911/2390/18 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 90605,60 грн боргу, стягнуто з відповідача на користь Прокуратури міста Києва 1592,72 грн судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 25.11.2019 у справі №911/2390/18 заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38350,00 грн задоволено частково, стягнуто з Київської місцевої прокуратури №9, Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" на користь відповідача по 1228,14 грн відповідно, в іншій частині у задоволенні заяви відповідача відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/2390/18 рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2019 залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/2390/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 справу №911/2390/18 прийняти суддею Смирновою Ю.М. до провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29.04.2021.

28.04.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Солом`янської окружної прокуратури міста Києва надійшла заява про заміну Київської місцевої прокуратури №9 на її правонаступника - Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.

Підготовче судове засідання 29.04.2021 не відбулось, у зв`язку з надходженням до Господарського суду міста Києва запиту Північного апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи №911/2390/18 до апеляційної інстанції.

06.07.2021 матеріали справи №911/2390/18 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 призначено підготовче засідання у справі №911/2390/18 на 31.08.2021.

02.08.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

03.08.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про долучення нового орієнтовного розрахунку розміру судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

05.08.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача-1 надійшли заперечення на заяву відповідача про долучення нового орієнтовного розрахунку розміру судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи №911/2390/18.

26.08.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про заміну позивача-2 Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" на його правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 заяву Солом`янської окружної прокуратури міста Києва про заміну Київської місцевої прокуратури №9 на її правонаступника - Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва - задоволено, замінено Київську місцеву прокуратуру №9 на її правонаступника - Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва, клопотання відповідача про заміну позивача-2 Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" на його правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено, замінено позивача-2 - Амбулаторно-поліклінічний заклад "Київський міський дитячий діагностичний центр" на його правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відкладено підготовче засідання на 23.09.2021.

21.09.2021 від Солом`янської окружної прокуратури міста Києва надійшли письмові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 23.09.2021 оголошено перерву до 07.10.2021.

06.10.2021 від Солом`янської окружної прокуратури міста Києва надійшли письмові пояснення по справі.

07.10.2021 від відповідача надійшли документи по справі.

У підготовчому засіданні 07.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.11.2021.

Також у підготовчому засіданні 04.11.2021 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною 1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.10.2019 у справі №903/129/18 та від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Як зазначає прокурор, підставою для звернення до суду з цим позовом стало те, що позивачами вжито недостатніх заходів для стягнення заборгованості за користування комунальним майном протягом тривалого часу та не вжито жодних заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом, що призводить до порушення майнових прав територіальної громади, а позивач-1 - Департамент комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради, будучи наділеним повноваженнями щодо контролю за ефективним та цільовим використанням коштів місцевого бюджету, жодних заходів щодо стягнення з відповідача грошових коштів, не вжив, що, на думку прокурора, свідчить про неналежне виконання позивачем-1 своїх повноважень.

Прокурор, у порядку ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", повідомив позивачів про намір звернутися до суду з цим позовом в інтересах держави в особі позивачів (повідомлення №(10-59) 9512 вих-18 від 24.10.2018 та №(10-59) 9511 вих-18 від 24.10.2018, що містяться в матеріалах справи).

Суд вважає, що прокурором дотримано визначений ст.23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі позивачів.

В судове засідання 04.11.2021 з`явились представники прокуратури, позивача-1, відповідача.

Представник позивача-2 у судове засідання 04.11.2021 не з`явився. 04.11.2021 через канцелярію суду від позивача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі його представника у судовому засіданні, яка судом задоволена.

Представники прокуратури та позивача-1 у судовому засіданні 04.11.2021 заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.11.2021 проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 04.11.2021 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.11.2017 між Департаментом комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка"), як орендарем, та Амбулаторно-поліклінічним закладом "Київський міський дитячий діагностичний центр" (правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як балансоутримувачем, укладено договір №2558 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 02.11.2017 №68 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі-об`єкт), яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Урлівська, буд.13, загальною площею 152,90 кв.м для розміщення закладу охорони здоров`я (п.1.1).

Пунктом 2.4 договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом у термін, указаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкта.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, і становить без ПДВ: 157,46 грн за 1 кв.м орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку травень 2017 року 24075,00 грн (п.3.1 договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п.3.2 договору).

У разі користування об`єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п.3.3 договору).

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду та в інших випадках, передбачених законодавством України (п.3.4 договору).

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та в порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (п.3.5 договору).

Орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства - балансоутримувача, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі (п.3.6 договору).

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15-го числа поточного місяця (п.3.7 договору).

У разі якщо орендар не може використовувати орендоване майно у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт, за його клопотанням рішенням орендодавця на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності на період виконання ремонтних робіт, орендна плата може бути зменшена на 50 відсотків для об`єктів площею до 150 кв.м на строк не більше 3 місяців, а для об`єктів площею більше 150 кв.м на строк 6 місяців.

Інформація щодо неможливості використовування орендованого майна підтверджується відповідним актом, складеним орендарем та підприємством - балансоутримувачем.

Передбачена цим пунктом зменшена орендна плата може бути встановлена один раз протягом строку дії цього договору (п.3.8 договору).

Зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання договору. Підприємство - балансоутримувач зараховує авансовий платіж як орендну плату за останні два місяці строку дії договору оренди. Індексація орендної плати в цьому випадку проводиться відповідно до Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду (п. 3.10 договору).

Надміру сплачена сума орендної плати підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин, поверненню орендарю (п.3.11 договору).

У разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення об`єкту за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, підприємству - балансоутримувачу (п.3.12 договору).

Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.11.2017 до 27.11.2020 (п.9.1 договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору, 29.11.2017 між орендодавцем, орендарем та підприємством - балансоутримувачем складено акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно договору приміщення 1 поверху загальною площею 152,90 кв.м, що перебуває на балансі Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр", розташованого за адресою: м.Київ, вул.Урлівська, буд.13, скріплений підписами уповноважених представників сторін та печатками господарюючих суб`єктів.

01.03.2018 між орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем складено акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно якого у зв`язку із розірванням договору орендар передав, а орендодавець прийняв спірний об`єкт оренди, зокрема приміщення 1 поверху загальною площею 152,90 кв.м, що перебуває на балансі Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр", розташованого за адресою: м.Київ, вул.Урлівська, буд.13.

З метою досудового врегулювання спору, позивач-2 звертався до відповідача із листом-попередженням №3/114/1 від 07.03.2018 з вимогою про сплату заборгованості за спірним договором.

У відповідь на вказаний лист, відповідачем було надіслано позивачу-2 гарантійний лист за вих.№1920 від 20.03.2018 за змістом якого орендар зобов`язувався до 30.04.2018 погасити заборгованість зі сплати орендної плати за договором на суму 162326,72 грн.

Листом №3/149 від 03.04.2018 позивач-2, у зв`язку з наявною непогашеною заборгованістю орендаря за договором, просив відповідача з`явитися в десятиденний строк з дня отримання даного листа для підписання акту приймання-передачі приміщення (п.3.12 договору) та узгодження графіку погашення заборгованості.

Листом №3/214 від 14.05.2018 позивач-2, у зв`язку з розірванням договору, враховуючи наявну суму заборгованості без врахування авансової орендної плати за два місяці, просив відповідача повідомити про причини несплати боргу, зважаючи на сплив гарантійного терміну згідно листа останнього та з`явитися для підписання акту звірки з урахуванням перерахунку станом на 01.03.2018, внаслідок чого заборгованість складає 100235,60 грн без ПДВ.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, за твердженнями прокурора та позивачів, виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати платежів за договором, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 100235,60 грн за період оренди з 29.11.2017 по 28.02.2018.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди (найму), який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі від 29.11.2017) підтверджується факт передачі орендодавцем в оренду майна, що є об`єктом оренди за договором.

За змістом ст.762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (який був чинний станом на час існування спірних правовідносин) передбачено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а ст.19 Закону встановлений обов`язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та в строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Порядок сплати орендної плати та інших платежів за договором сторони визначили у розділі 3 договору.

Як вже зазначалось судом, відповідно умов договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства - балансоутримувача, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі, незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15-го числа поточного місяця.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.3.7 договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 15-го числа поточного місяця.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, як встановлено судом, відповідач, підписавши акт приймання-передачі об`єкту оренди від 29.11.2017, неналежним чином та не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання в частині внесення орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором за період оренди 29.11.2017 - 28.02.2018 року у розмірі 90605,60 грн.

При цьому, доводи відповідача про те, що він був позбавлений можливості використовувати спірне приміщення, а тому на підставі ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, суд відхиляє як безпідставні.

Підставою звільнення орендаря від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Як свідчать матеріали справи, акт прийому-передачі спірного приміщення у користування від 29.11.2017 був підписаний між сторонами договору без зауважень та заперечень. В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем позивачів про неможливість використання орендованого майна. Акт щодо неможливості використання орендованого майна між орендарем та підприємством-балансоутримувачем у відповідності до п.3.8 договору не складався. Жодних доказів того, що відповідач не міг використовувати орендоване майно в силу обставин, які від нього не залежали, суду не надано. Посилання відповідача на акт повернення майна з оренди від 01.03.2018, і наявність в цьому акті напису про те, що об`єкт оренди не було фактично передано в оренду, суд розцінює критично, адже в іншому акті від 29.11.2017 сторони засвідчили протилежне. Протягом дії договору жодних претензій щодо не передання об`єкта оренди в користування відповідач не висував, висловлювався виключно щодо неможливості своєчасної сплати орендних платежів з огляду на власне податкове навантаження (гарантійний лист від 20.03.2018 №1920).

За таких обставин, підстави звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати за користування комунальним майном відсутні.

У наданому до позовної заяви розрахунку зазначено, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 100235,60 грн. До складу заборгованості включено: 1626,05 грн орендної плати разом з ПДВ за 29.-30.11.2017 року; 29178,83 грн з ПДВ за грудень 2017 року, 29617,34 грн з ПДВ за січень 2018 року, 29883,38 грн з ПДВ за лютий 2018 року. Разом по цим періодам - 90605,60 грн. Розрахунок заборгованості в цій частині здійснений вірно, у повній відповідності до умов укладеного між позивачами та відповідачем договору.

Крім цього, до складу суми заборгованості, заявленої до стягнення, прокурором включено 9630,00 грн ПДВ, які, як пояснили прокурор і позивач-2, були нараховані на авансовий платіж, що підлягав сплаті відповідачем згідно п.3.10 договору, та задекларовані позивачем-2 у складі податкових зобов`язань з ПДВ у відповідний звітний період.

Проте, правомірність формування сторонами податкових зобов`язань з ПДВ та визначення розміру таких зобов`язань виходить за межі компетенції господарського суду. На переконання суду, питання щодо компенсації цієї суми ПДВ має вирішуватися сторонами у визначеному податковим законодавством порядку, а не шляхом стягнення з відповідача такої суми в рамках господарської справи.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача-2 підлягає стягненню 90605,60 грн орендної плати за користування комунальним майном. В іншій частині позову - а саме стосовно стягнення з відповідача 9630,00 грн ПДВ на користь позивача-2 суд відмовляє.

Згідно положень п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, ч.9 названої статті Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі, коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, який ухилився від виконання власних зобов`язань за договором оренди. Тому витрати по сплаті судового збору, понесені відповідачем в ході розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанцій, покладаються на відповідача. Судові витрати прокурора та позивача-2 по сплаті судового збору за подання позову, а також в ході апеляційного та касаційного провадження в цій справі, суд розподіляє пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" (08112, Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Капітанівка, вул.Соборна, 21, ідентифікаційний код 36148117) на користь Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (02081, м.Київ, вул.Урлівська, 13, ідентифікаційний код 37745469) 90605 (дев`яносто тисяч шістсот п`ять) грн 60 коп. боргу.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" (08112, Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Капітанівка, вул.Соборна, 21, ідентифікаційний код 36148117) на користь Київської міської прокуратури (03150, м.Київ, вул.Предславинська, буд.45/9, ідентифікаційний код 02910019) 7167 (сім тисяч сто шістдесят сім) грн 24 коп., з яких 1592 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) грн 72 коп. судового збору за подання позову, 2389 (дві тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн 08 коп. за подання апеляційної скарги та 3185 (три тисячі сто вісімдесят п`ять) грн 44 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" (08112, Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Капітанівка, вул.Соборна, 21, ідентифікаційний код 36148117) на користь Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (02081, м.Київ, вул.Урлівська, 13, ідентифікаційний код 37745469) 3185 (три тисячі сто вісімдесят п`ять) грн 44 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

6. Судові витрати по сплаті судового збору понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" залишити за відповідачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.11.2021

Суддя Ю.М. Смирнова