УХВАЛА

м. Київ

25.11.2021Справа № 910/16671/19
Суддя Господарського суду міста Києва Зеленіна Н.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом Міністерства оборони України

до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

про стягнення 2 320 000,00 грн

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 (повний текст рішення складено 30.08.2021) позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПрАТ "Айбокс Банк" на користь Міністерства оборони України 2 320 000 грн - суми банківської гарантії та 34 800 грн - витрат по сплаті судового збору.

13.10.2021 Господарським судом міста Києва на виконання рішення видано відповідний наказ.

19.11.20219 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" надійшла заява про визнання наказу Господарського суду міста Києва №910/16671/19 від 13.10.2021 таким, що не підлягає виконаню.

Дослідивши матеріали заяви суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її заявнику без розгляду, оскільки заявником не було дотримано вимог ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Окрім цього за приписами ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, як встановлено судом, заявником не додано до заяви доказів на підтвердження направлення копії заяви та доданих до неї документів сторонам по справі.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Згідно ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи те, що заявником не надано доказів направлення цієї заяви сторонам у справі, суд приходить до висновку, що заявником не дотримано вимог п. 6 ч. 1 ст. 170 ГПК України, а відтак вказана заява у відповідності до п. 4 ст. 170 ГПК України повертається заявнику без розгляду.

Керуючись ст. 170, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №910/16671/19 - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Н.І. Зеленіна