номер провадження справи 9/120/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 Справа № 908/2475/21

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна», (69076, м. Запоріжжя, вул. Новобудов, 3)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВК», (69104, м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 10)

про стягнення суми 88490,20 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВК» суми 72643,72 грн. заборгованості, суми 4107,90 грн. пені, суми 11738,58 грн. відсотків за користування чужими коштами, всього загальної суми 88490,20 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2475/21, присвоєно номер провадження 9/120/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

15.11.2021 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст.193, 234 ГК України, ст.ст. 525, 526, 692, 712 ЦК України та умовами договору поставки № 91/20 від 18.09.2020, Специфікації № 2 від 21.12.20210 до договору та мотивовано тим, що всупереч договірних зобов`язань відповідачем не в повному обсязі оплачено вартість продукції поставленої позивачем за вказаним договором на підставі видаткових накладних №5756 від 21.12.2020, № 5772 від 22.12.2021 та № 5782 від 22.12.2021 на загальну суму 152643,72 грн. 28.01.2021 відповідач частково сплатив суму 80000,00 грн., інших оплат не надходило, внаслідок чого заборгованість відповідача складає 72643,72 грн. У зв`язку із тим, що відповідач не вживає заходів щодо погашення заборгованості позивач звернувся за захистом порушеного права до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми 72643,72 грн. основного боргу, суми 4107,90 грн. пені та суми 11738,58 грн. відсотків за користування чужими коштами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який був направлений засобами поштового зв`язку до суду та на адресу позивача 12.10.2021 (отриманий судом 13.10.2021), та який прийнято судом до розгляду, повідомив про свою часткову незгоду із заявленими позовними вимогами. Так, позивач у позовній заяві вказує про часткову оплату відповідача, яка мала місце 28.01.2021 в сумі 80000,00 грн., та зазначає, що ним подані всі наявні докази на обґрунтування заявлених вимог. Разом із тим, 20.05.2021 відповідачем була здійснена оплата за товар по специфікації в сумі 30000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 791 від 20.05.2021, про що позивач не вказав. Таким чином відповідач має заборгованість по оплаті товару в сумі 42643,72 грн. Також відповідач повідомив, що претензія-вимога від 17.03.2021 ним отримана не була, а повернута поштою позивачу. Про претензію ТОВ «СІГМА АВК» вперше дізналося в момент отримання копій документів по даній справі. З приводу причини затримки платежів відповідачем зазначено, що ним використано отриманий від позивача товар при виконанні підрядних робіт при закупівлі за державні кошти. Наразі Генеральний підрядник має борг перед товариством у сумі близько 2500000 грн., розрахунки за підрядні роботи не здійсненні, що має наслідком тяжкий фінансовий стан.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна» (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма АВК» (Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 91/20 від 18.09.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця, а покупець прийняти та оплатити продукцію відповідно до Додатків до цього Договору: специфікаціями до договору та/або Накладними постачальника. Кожний з додатків є невід`ємною частиною цього договору. Номенклатура, асортимент, кількість, ціна за одиницю продукції вказується в додатках (Специфікаціях, Накладних) до цього договору (п.1.1, 1.2 договору).

Згідно з п.п. 3.1, 5.1 договору Постачальник приймає на себе зобов`язання здійснити поставку продукції партіями, протягом строку, узгодженого сторонами у специфікаціях до цього договору. Оплата продукції і тари здійснюється Покупцем банківським переказом на поточний рахунок Постачальника на умовах 100% передоплати, якщо інші умови не вказані у Специфікації.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині оплати отриманої продукції до повного виконання зобов`язань (п. 10.1).

21.12.2020 сторонами було підписано Специфікацію № 2 до договору № 91/20 від 18.09.2020, в якій узгоджено поставку продукції на загальну суму 152643,72 грн.; умови розрахунків: 100% відстрочка платежу до 30.12.2020; строк постачання: 2 дні з моменту підписання Специфікації; датою поставки продукції вважається дата складання видаткової накладної.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було здійснено відповідачу поставку обумовленої у Специфікації № 2 від 21.12.2020 продукції на загальну суму 152643,72 грн. за видатковими накладними:

-№ 5756 від 21.12.2020 на суму 60532,20 грн. з ПДВ;

-№ 5772 від 22.12.2020 на суму 20340,00 грн. з ПДВ;

-№ 5782 від 22.12.2020 на суму 71771,52 грн. з ПДВ.

За платіжним дорученням № 713 від 28.01.2021 ТОВ «Сігма АВК» перерахувало на рахунок ТОВ «МПКА-Україна» суму 80000,00 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 72643,72 грн. неоплаченої частини вартості продукції, а також суму 4107,90 грн. пені, нарахованої на суму боргу за період з 31.12.2020 по 13.05.2021 та суму 11738,58 грн. 36% відсотків за користування грошовими коштами за вказаний період.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Із змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

За змістом ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 76, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

З огляду на предмет спору та підстави позову у даній справі, для правильного вирішення спору обов`язковим є встановлення обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, факту наявності порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів позивача на момент його звернення до суду та наявності заборгованості у заявленому до стягнення розмірі.

Як встановлено судом вище, позивач поставив відповідачу продукцію, обумовлену у Специфікації № 2 до Договору поставки, на загальну суму 152643,72 грн. За платіжним дорученням № 713 від 28.01.2021 ТОВ «Сігма АВК» перерахувало на рахунок ТОВ «МПКА-Україна» суму 80000,00 грн., з призначенням платежу: «за ТМЦ за рахунком № 9231 від 21.12.2020».

Як зазначив позивач у позовній заяві, жодних інших оплат за Специфікацією № 2 не надходило.

Відповідач у своєму відзиві на позов зазначив, що 20.05.2021 ним була здійсненна оплата продукції на суму 30000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 791 від 20.05.2021 (копія додана до відзиву), про що позивач у позовній заяві не вказав. Отже відповідач має заборгованість по оплаті товару, з урахуванням здійснених ним часткових оплат, в сумі 42643,72 грн., а не 72643,72 грн. як заявлено позивачем.

Судом встановлено, що в призначенні платежу у платіжному дорученні № 791 від 20.05.2020 на суму 30000,00 грн. вказано рахунки на оплату: № 9231 та № 9220 від 21.12.2020, тобто, в тому числі, один із тих рахунків, який був зазначений у платіжному дорученні № 713 від 28.01.2021 на суму 80000,00 грн., яка була зарахована позивачем в рахунок часткової оплати продукції.

Позивач не надав суду відповіді на відзив з викладенням своїх доводів або заперечень з приводу зазначених відповідачем у відзиві обставин та наданих ним доказів.

Позовна заява ТОВ «МПКА-Україна», за якою відкрито провадження у даній справі, була подана позивачем до суду шляхом направлення її на адресу суду засобами поштового зв`язку 25.08.2021 (отримана господарським судом 27.08.2021), тобто частина суми заборгованості в розмірі 30 000,00 грн., яка в т.ч. була заявлена позивачем до стягнення, була сплачена відповідачем 20.05.2021 до подачі позову.

Отже на момент звернення позивача з позовом до суду суми заборгованості у заявленому позивачем до стягнення розмірі (72643,72 грн.) не існувало, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену продукцію в сумі 30 000,00 грн. було пред`явлено необґрунтовано, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Доказів виконання зобов`язання і перерахування позивачу залишку заборгованості у розмірі 42643,72 грн. відповідач суду не надав, наявність даної заборгованості у відповіді на відзив підтвердив.

За таких обставин судом задовольняються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 42643,72 грн. основного боргу. В частині стягнення суми 30000,00 грн. основного боргу - відмовляється з підстав наведених вище.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму 4107,90 грн. пені за період з 31.12.2020 по 13.05.2021 включно та суму 11738,58 грн. 36% відсотків за користування грошовими коштами за вказаний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В пункті 7.2 укладеного сторонами договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Покупцем продукції в терміни, узгоджені сторонами, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період затримки оплати, від вартості неоплаченої (несвоєчасно сплаченої) продукції за кожний день прострочення платежу. При цьому пеня нараховується за весь час поки зобов`язання Покупця по оплаті продукції залишається простроченим.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 7.4 договору поставки визначено, що у разі несвоєчасної оплати Покупцем продукції в терміни, узгоджені сторонами, Покупець додатково сплачує Постачальнику відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 36% річних від суми прострочення за весь час прострочення.

Враховуючи, встановлений у Специфікації № 2 строк оплати партії продукції, Покупець повинен був розрахуватись у повному обсязі до 30.12.2020.

Факт порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання є доведеним.

Згідно з розрахунками, наведеними у позовній заяві, позивачем з урахуванням часткової оплати 28 січня 2021 року, нарахування пені та відсотків за користування грошовими коштами, здійснені на суму боргу 152643,72 грн. за період з 31.12.2020 по 27.01.2021 та на суму боргу 76643,72 грн. за період з 28.01.2021 по 13.05.2021 включно.

Перевіривши за допомогою інформаційно-правової системи «Ліга» розрахунки позивача, суд встановив, що в частині нарахувань за період прострочення з 28.01.21 по 13.05.2021 позивачем допущені помилки при визначені кількості днів прострочки у зв`язку із чим загальний розмір пені та відсотків за заявлений позивачем період фактично є більшим, проте не виходячи за межі заявлених вимог судом задовольняються позовні вимоги в цій частині у заявленому розмірі, а саме - в сумі 4107,90 грн. пені та 11738,58 грн. 36% відсотків за користування грошовими коштами.

На підставі усього вищевикладеного позовні вимоги в цілому задовольняються судом частково.

Щодо доводів відповідача про причини несвоєчасного здійснення оплати за отриману продукцію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГМА АВК», (69104, м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна», (69076, м. Запоріжжя, вул. Новобудов, 3) суму 42643 (сорок дві тисячі шістсот сорок три) грн. 72 коп. основного боргу, суму 4107 (чотири тисячі сто сім) грн. 90 коп. пені, суму 11738 (одинадцять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 58 коп. - відсотків за користування чужими грошовими коштами та суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 42 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва