ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/280/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., секретар судового засідання Андріїв Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Брідж ЛТД"

до відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за участю:

представника позивача Ламбрух О.С.;

представника відповідача Рокетської С.В.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стронг Брідж ЛТД" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису, вчиненого 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 266, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стронг Брідж ЛТД" прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Миколайовича, встановив відповідні строки для подачі учасниками справи відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив, письмові пояснення щодо позову з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову; запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали (ухвала про відкриття провадження у справі від 06.04.2021). Учасники справи вимоги вищезазначеної ухвали не виконали.

09.06.2021 судом постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи № 909/280/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; суд призначив підготовче засідання на 06.07.2021.

29.06.2021, від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Миколайовича (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача) до суду надійшли належним чином завірені копії документів, на підставі яких 11.03.2020 був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером № 266; суд прийняв надіслані документи до розгляду та приєднав до матеріалів справи (а.с. 73-268, том 1).

06.07.2021 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 31.08.2021.

Протокольною ухвалою від 31.08.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.10.2021.

09.09.2021 від відповідача до суду надійшли пояснення проти позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (вх. № 14006/21); суд долучив до матеріалів справи подані пояснення, але до розгляду не прийняв про що в судовому засіданні 13.10.2021 постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання

13.10.2021 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 01.11.2021; про дату та час розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином.

01.11.2021 суд завершив розгляд справи по суті; проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено 23.11.2021 ( у зв`язку із перебуванням судді у відпустці).

Позиція позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові та просить суд позов задоволити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає таке:

виконавчий напис, вчинений 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 266, порушує вимоги статей 87, 88 ЗУ "Про нотаріат" і п. 3.1, 3.4 гл. 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012;

- заборгованість ТОВ "Стронг Брідж ЛТД" перед АТ КБ "Приватбанк" не є безспірною, оскільки наявний спір між сторонами щодо розміру заборгованості за договором фінансового лізингу від 16.09.2016 №4С16080ЛИ, котрий перебуває в провадженні Господарського суду Закарпатської області (справа №907/232/19);

- на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а також не повідомив боржника про звернення АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Обгрунтовуючи позов, позивач покликається на постанову Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17 та п.10 узагальнення ВССУ від 07.02.2014 року "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні".

Позиція відповідача.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечує та просить суд у позові відмовити з таких підстав:

- договір фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 є розірваним з 04.02.2020 в односторонньому порядку з ініціативи Банку у зв`язку з допущенням позивачем прострочення сплати лізингових платежів понад 30 днів, оскільки станом на 20.01.2020 заборгованість склала 18191240,98 грн, про що було надіслано товариству повідомлення від 21.01.2020, в якому серед іншого, Банк вимагав погасити заборгованість за договором фінансового лізингу та по акту прийому-передачі повернути об`єкт лізингу. Отже, з 04.02.2020 ТОВ "Стронг Брідж ЛТД" втратило право володіти та користуватися нерухомим майном - предметом лізингу;

- 07.02.2020 Банком направлено позивачу Рахунок заборгованості за договором фінансового лізингу від 16.09.2016 з вимогою терміново сплатити заборгованість в розмірі 26290856,41грн, з яких: 9919946,92 грн. - заборгованість за лізинговими платежами за період з 26.09.2017 по 04.02.2020, 9000791,38 грн. - заборгованість за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу за період з 27.09.2017 по 04.02.2020; 7370118,11 грн. - пеня за період 27.09.2017 по 04.02.2020. Даний Розрахунок отримано позивачем і це не заперечується товариством;

- ТОВ "Стронг Брідж ЛТД" у встановлений строк (до 04.02.2020) об`єкт лізингу не повернуло, AT КБ "ПриватБанк" звернулося до нотаріуса за захистом права власності у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису, що передбачено Законом України "Про фінансовий лізинг", Цивільним кодексом України та умовами договору фінансового лізингу;

- станом на дату звернення AT КБ "ПриватБанк" до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, договір фінансового лізингу був припинений, заборгованість по лізингових платежах не погашена, а нерухоме майно, що є власністю AT КБ "ПриватБанк", - не повернуто, отже напис вчинено у відповідності до закону та за наявності законних для цього підстав;

- кредитором були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису;

- в обгрунтування позовних вимог позивач покликається на норми та судову практику щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у справах які стосуються кредитних правовідносин. Натомість оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса №266 від 11.03.2020 стосується правовідносин, що виникли з договору фінансового лізингу та непов`язаний із стягненням заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання умов договору. В даному випадку виконавчий напис нотаріуса стосується повернення майна власнику.

Позиція третьої особи.

Приватний нотаріус Остапенко Євген Миколайович не скористався передбаченим Господарським процесуальним кодексом України правом на участь у судовому засіданні та надання письмових пояснень; на виконання вимоги ухвали від 09.06.2021, надіслав до суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких 11.03.2020 був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером № 266.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, заслухавши представників сторін, надавши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є власником нерухомого майна, а саме - нежитлового приміщення автозаправочної станції №11, загальною площею 70,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Борщів, вул. Коломийська, буд. 3, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №67971032 від 13.09.2016 (а.с. 219-220, том 1). Номер запису про право власності: 16335787.

16.09.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (перейменоване на Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", надалі - лізингодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стронг Брідж ЛТД" (надалі - лізингоодержувач, позивач) укладено договір фінансового лізингу № 4С16080ЛИ.

Предмет договору визначено у розділі 1.

У пункті 1.1 договору встановлено, що банк є власником майна, яке зазначено у додатку № 1 Договору (надалі -майно).

Банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингоодержувач приймає майно від банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу (надалі - Лізинг).

Згідно додатку № 1 до договору предметом фінансового лізингу є нерухоме майно - нежитлова будівля (АЗС №11), загальною площею 70,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Борщів, вул. Коломийська, буд. 3.

На дату укладення цього договору вартість майна становить 32201186,00 грн (п.1.2. Договору)

У відповідності до п. 1.4. договору для здійснення лізингоодержувачем платежів за цим договором банк відкрив рахунки: № 0087, № 2045.

У розділі 2 договору сторонами погоджено порядок сплати лізингових платежів.

Згідно графіку лізингових платежів (додаток № 2 до договору лізингу) щомісячний платіж складає 378837,48 грн.

Права та обов`язки Банку визначені у розділі 5 договору.

Згідно п. 5.1.3 договору Банк має право: вимагати повернення майна у випадку дострокового розірвання договору.

У відповідності до п. 5.1.8 договору банк має право відмовитися від договору і вимагати повернення майна, якщо лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови банку від договору, договір є розірваним з дати визначеної банком у повідомленні про відмову від договору.

Права та обов`язки лізингоодержувача визначені у розділі 6 договору.

Згідно п. 6.2.11 договору ТОВ "Стронг Брідж ЛТД" зобов`язалося сплачувати банку:

- винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)";

- лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна);

- відсоткову винагороду за користування майном;

- інші витрати Банку, безпосередньо пов`язані з цим Договором.

Дострокове розірвання договору та умови повернення Майна визначені у розділі 8 договору.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банка шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за три дні, зокрема, у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) днів; порушення строків сплати винагород за договором (п.8.2.3 договору).

У відповідності до п. 8.3 договору, у випадку розірвання цього договору, майно повинне бути повернуте лізингоодержувачем у термін розірвання, по Акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.

У повідомленні про розірвання сторони зазначають причину дострокового розірвання цього договору. При цьому для розірвання договору, договору про внесення змін сторони не укладають (п.8.4 договору).

Договір укладено на строк до 25.08.2024, а в частині не виконаних сторонами зобов`язань - до повного їх виконання (п.9.1 договору).

Усі умови договору є чинними на момент вирішення даного спору.

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, передавши Лізингоодержувачу нежитлове приміщення (АЗС №11), загальною площею 70,8 кв.м., вартістю 32201186,00 грн, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Борщів, вул. Коломийська, буд.3, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 252, що підтверджується Актом приймання-передачі майна від 16.09.2016 (додаток №3 до договору).

Натомість, позивач допустив прострочення у сплаті лізингових платежів, котрі визначені у Графіку.

21.01.2020 у зв`язку з несплатою належним чином лізингоодержувачем лізингових платежів понад 30 днів, банком за місцезнаходженням лізингоодержувача: 89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Центральна, буд. 10, було направлено повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу № Э.Upr 1/3-14090 у якому банк повідомив лізингоодержувача про дострокове розірвання з 04.02.2020 договору фінансового лізингу від 16.09.2016 № 4С16080ЛИ та вимагав у встановлений термін розірвання (04.02.2020): сплатити заборгованість за договором фінансового лізингу; по акту прийому-передачі повернути майно, яке зазначено у додатку №1 до договору лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016. Докази направлення зазначеного повідомлення наявні в матеріалах справи (а.с. 98-99, том 1).

Також банк направив за місцезнаходженням лізингоодержувача: 89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Центральна, буд. 10, рахунок заборгованості від 07.02.2020 № Э. Upr 1/3-26388 за договором фінансового лізингу від 16.09.2016 № 4С16080ЛИ у якому банк повідомив, що відповідно до повідомлення банку № Э.Upr 1/3-14090 від 21.01.2020 договір фінансового лізингу є розірваним з 04.02.2020 та вимагав терміново сплатити заборгованість за договором фінансового лізингу.

Отримання зазначеного рахунку лізингоодержувачем не заперечується позивачем; даний документ долучений останнім до позовної заяви (а.с. 28-29, том 1).

У зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості за договором фінансового лізингу №4С16080ЛИ, що триває більше 30днів, за ініціативою Банку договір був розірваний.

З метою захисту права власності AT КБ "ПриватБанк" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса про повернення об`єкту лізингу.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що до вищевказаної заяви банком додані такі документи: угода про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 29.12.2015; оригінал Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 року з додатками в електронній формі, разом з оригіналом Акту прийому - передачі майна від 16.09.2016, що є Додатком №3 до Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.39.2016 в електронній формі та витягом з офіційного сайту Акредитованого центру сертифікації ключів Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк": https//асsk.ргіvаtbank.uа/sегviсе про підтвердження електронної ідентифікації Сторін-підписантів Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 з додатками, укладеного 16.09.2016; оригінал Додаткової угоди №б/н до Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.39.2016, укладеної 16.09.2016 року в письмовій формі; оригінал Додаткової угоди №б/н до Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 укладеної 03.11.2016 року в електронній формі, разом з витягом з офіційного сайту Акредитованого центру сертифікації ключів Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк": https//асsk.ргіvаtbank.uа/sегviсе про підтвердження електронної ідентифікації Сторін-підписантів додаткової угоди № б/н до Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 з додатками, укладеного 03.11.2016 року; повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 (з доказами про направлення: опис вкладення поштового відправлення від 21.01.2020, поштова накладна № 864 від 21.01.2020, чекова квитанція про оплату поштового відправлення від 21.01.2020 з доказами про отримання); рахунок заборгованості за Договором фінансового лізингу 4С16080ЛИ від 16.09.2016 від 07.02.2020 р. (з доказами про направлення); розрахунок заборгованості за Договором фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від16.09.2016 станом на 04.02.2020; виписки по банківських рахунках до Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 за весь період; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; копія витягу зі статуту АТ КБ "ПриватБанк"; копія Наказу про зміну найменування ПАТ КБ "ПриватБанк"; копія виписки з ЄДРПОУ - АТ КБ "ПриватБанк"; копія довіреності представника АТ КБ "ПриватБанк" (нотаріально завірена); лист №Э.Upr 1/3-287 від 28.02.2020; докази отримання 03.03.2020 року листа від 28.02.2020 року; Диск СD-RW наступного змісту: оригінал договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИ від 16.09.2016 року з додатками в електронній формі, оригінал Додаткової угоди №б/н до Договору фінансового лізингу № 4С16080ЛИвід 16.09.2016 року, укладеної 03.11.2016 року в електронній формі (а.с 73-268, том 1).

11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем на підставі вищевказаної заяви вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 266 про повернення лізингоодержувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Стронг Брідж ЛТД" на користь лізингодавця -Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (до перейменування Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк") об`єкту фінансового лізингу, а саме нерухомого майна за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Борщів, вул. Коломийська, буд.3: нежитлова будівля (АЗС №11), загальна площа 70,8 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252.

Вважаючи, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням, ТОВ "Стронг Брідж ЛТД" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису, вчиненого 11 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 266, таким, що не підлягає виконанню

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновки суду.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусу та його форма врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок).

Спірні правовідносини між сторонами у справі, які виникли з договору фінансового лізингу регулюються спеціальним законом - Законом України "Про фінансовий лізинг", чинним на момент вчинення виконавчого напису (втратив чинність 13.06.2021 на підставі Закону № 1201-IX від 04.02.2021).

Згідно з частиною 2 статті 1 зазначеного Закону за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним у встановленому законом порядку та письмовій формі, містить істотні умови. Всі його умови є погодженими сторонами та є чинними (зворотнього судом не встановлено), відтак, в силу приписів ст.629 ЦК України, такий договір є обов`язковим до виконання його сторонами.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно приписів частини 1 статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингодавець має право: 1) інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти; 2) здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; 3) відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; 4) вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; 5) стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 6) вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; 7) вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов`язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 вказаного Закону лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Судом встановлено, що позивачем вчасно не оплачено лізингові платежі. При цьому, прострочення оплати становить більше 30 днів.

Лізингодавець, враховуючи наявність прострочення здійснення лізингових платежів більш ніж на 30 днів, скористався своїм правом, наданим йому ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" та 21.01.2020 направив за місцезнаходженням лізингоодержувача повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу у якому повідомив лізингоодержувача про дострокове розірвання з 04.02.2020 договору фінансового лізингу від 16.09.2016 № 4С16080ЛИ та вимагав у встановлений термін розірвання (04.02.2020): сплатити заборгованість за договором фінансового лізингу та повернути предмет лізигну по акту прийому-передачі.

В силу ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

За даних обставин, зважаючи, що одностороння відмова від договору (розірвання), з огляду на положення ст.ст.653, 806, 782 ЦК України, ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" та умов договору не потребує узгодження з позивачем (Лізингоодержувачем), то слід вважати, що договір фінансового лізингу від 16.09.2016 є припиненим з 04.02.2020 та враховуючи дотримання відповідачем порядку надіслання повідомлення.

Факт розірвання договору фінансового лізингу від 16.09.2016, з урахуванням положень Закону України "Про фінансовий лізинг" надав відповідачу право вимагати повернення предмету лізингу від Лізингоодержувача в тому числі, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий в добровільному порядку повернуто не було.

Правове регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат".

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють таку нотаріальну дію як виконавчий напис.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно з якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права вимоги на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вчинення виконавчих написів здійснюється нотаріусом відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (надалі - Порядок).

Згідно з п.2.1 Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п.3.1 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.2. та пунктом 3.5 (крім іншого) Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (надалі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п. 3.5. Порядку).

Пунктом 8 Розділу "Повернення об`єкта лізингу" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права чи обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15.

Наведені обставини свідчать, що відповідачем третій особі у справі було надано пакет документів, який відповідав п.8 Переліку документів №1172, необхідних для вчинення виконавчого напису про повернення об`єкта лізингу за договором лізингу, адже напис вчинявся не про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу від 16.09.2016, а щодо повернення об`єкта лізингу у зв`язку з розірванням договору, що не є тотожним.

Отже, із суті та змісту поданих банком документів вбачається, що відповідач бажав та намагався у такий спосіб (безспірний порядок) захистити своє порушене право власності щодо Майна - нежитлового приміщення, котре було передано позивачу в платне користування і котре останній не повернув добровільно власнику у зв`язку з припиненням договірного зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено направлення позивачу повідомлень про сплату заборгованості по лізингових платежах та про повернення об`єкта лізингу у зв`язку з достроковим розірванням договору фінансового лізингу від 16.09.2016, а також подання відповідачем нотаріусу усіх необхідних документів, встановлених Главою 16 "Вчинення виконавчих написів" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для отримання відповідного виконавчого напису.

Суть відповідальності та майнової вимоги стягувача до боржника за спірним виконавчим написом нотаріуса є повернення майна, власником якого є стягувач. Для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, боржник має довести відсутність права стягувача вилучити у нього предмет лізингу, шляхом доведення відсутності прострочення сплати лізингових платежів протягом строку дії договору, чого з матеріалів справи не вбачається.

Відповідний обов`язок лізингоодержувача повернути предмет лізингу лізингодавцю виник в силу вимог ч.2 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг", а саме у випадку дострокового розірвання договору.

За наведених обставин та правових норм, майнова вимога повернути предмет лізингу є безспірною і виконавчий напис вчинено на законних підставах.

Зазначена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду: від 11.04.2018 по справі № 910/8005/17, від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц, від 20.05.2020 по справі № 904/4664/18, від 27.05.2020 по справі № 902/522/19, від 12.11.2020 по справі № 921/619/19.

Судом досліджені всі документи, які подані сторонами та надана їм правова оцінка. Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

У контексті наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис № 266 від 11.03.2020 вчинений у відповідності до вимог Закону України "Про нотаріат" та у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом ТОВ "Стронг Брідж ЛТД" сплатило судовий збір в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 01.04.2021 № 951.

Враховуючи відмову у позові, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.11.2021.

Суддя Л.М. Неверовська