ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. Справа№ 910/4401/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод металовиробів"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021

у справі №910/4401/21 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Виробничо-комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод металовиробів"

про стягнення 402889,16 грн

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 232 221,17 грн. за поставку товару, штрафної санкції за договором у розмірі 170 667,99 грн.

Позивач просив покласти на відповідача судові витрати у розмірі: судового збору - 6 043,35 грн.; витрат на професійну допомогу - 35 000,00 грн. і вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті та повідомив, що документальне підтвердження судових витрат позивача буде надано суду не пізніше п`яти днів після розгляду справи по суті (с.8 ст.129, п.3 ч.1 ст.244).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/4401/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод металовиробів" на користь Виробничо- комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість у розмірі 232 221грн 17 коп., пеню у розмірі 5645грн 07 коп. та 3625грн 60 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. Повернуто з Державного бюджету України на користь Виробничо- комерційної фірми "Взірець-2000" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю судовий збір у розмірі 1741грн 66 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення №349 від 10.03.2021.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 940/4401/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5645,07 грн. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі однієї гривні. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Заявник в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21.

Апелянт вважає, що оспорюване рішення Господарського суду міста Києва частково не відповідає нормам матеріального права, оскільки судом не були враховані всі обставини справи.

Апелянт погоджується з судом першої інстанції про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 232 221,17 грн., але не погоджується з відмовою судом першої інстанції у клопотанні відповідача про зменшення стягуваної з нього пені до однієї гривні, і просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 940/4401/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5645,07 грн. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі однієї гривні.

З огляду на вказані обставини, апеляційному перегляду підлягає рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5645,07 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання відповідачем; на те, що підприємство знаходиться у скрутному фінансовому та соціально-економічному становищі у зв`язку з COVID-19, яке зумовлене заборгованістю за кредитами, суборендними та комунальними платежами, сплати інших обов`язкових платежів; що стягнення з відповідача на користь позивача значної суми коштів призведе до блокування діяльності ТОВ «Київський завод металовиробів» та неможливості останнім сплачувати обов`язкові платежі, як-то виплата заробітної плати працівникам відповідача, внесків до ПФУ та сплати податкових зобов`язань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 у складі колегії суддів: Пашкіна С.А. (головуючий), судді: Шапран В.В., Буравльов С.І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод металовиробів» залишено без руху, роз`яснено, що протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод металовиробів» має право усунути недоліки, а саме - подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у сумі 3405,00 грн.

16.08.2021 від Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод металовиробів» до апеляційного суду надійшло повідомлення про сплату судового збору з відповідним доказами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 у складі Пашкіної С.А. (головуючий), судді: Коротун О.М., Сулім В.В. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київський завод металовиробів» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод металовиробів» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21, зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21, розгляд справи призначено на 27.10.2021.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, у справі № 910/4401/21призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 у справі № 910/4401/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Пашкіна С.А. (головуючий), судді Буравльов С.І., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А, суддів Буравльова С.І., Сітайло Л.Г. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод металовиробів" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21.

В судове засідання апеляційного господарського суду 27.11.2021 не з`явились представники сторін.

Враховуючи те, що позивач та відповідач про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить інформація з сайту Укрпошти, явка учасників судового процесу не визнано обов`язковою, неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, судовою колегією встановлено.

Як слідує з матеріалів справи і досліджено судом першої інстанції, між відповідачем, як постачальником, та позивачем, як покупцем, було укладено договір поставки №1042 від 30.10.2020 (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити на умовах цього Договору продукцію виробничо-технічного призначення (Товар), перелік, асортимент, кількість, ціна та вартість якого узгоджуються сторонами щодо кожної партії Товару та зазначаються у відповідному Рахунку-фактурі, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 3.3. Договору, строк поставки узгоджується сторонами.

Пунктами 6.1 та 6.2 Договору передбачено, що оплата Товару здійснюється відповідно до виставленого рахунку-фактури. Платежі за Договором здійснюються в національній валюті України, на умовах стовідсоткової передплати.

Пунктами 7.1-7.3 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, а у випадках, не передбачених цим договором - відповідно до чинного законодавства України. У випадку порушення Покупцем будь-якого грошового зобов`язання більше ніж на 30 календарних днів, встановленого цим Договором, останній зобов`язаний сплатити штрафну санкцію у розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Сплата Стороною та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням Договору, не звільняє її від обов`язку виконати цей Договір в натурі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що обумовлена сторонами в Договорі штрафна санкція у розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення за своєю правовою суттю є пенею. Назва договірної санкції, вжита сторонами в умовах Договору, - «штрафна санкція» вказаних обставин не спростовує.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу Товар на загальну суму 232 221,17 грн., що підтверджується видатковими накладними:

№3196 від 13.11.2020 р. на суму 115 653,83 грн.,

№3194 від 16.11.2020 р. на суму 116 567,34 грн.

Враховуючи домовленість сторін щодо 100% передоплати, поставлений Товар мав бути оплачений 13.11.2020 та 16.11.2020 відповідно.

Як домовились сторони в Договорі, відповідальність у вигляді штрафної санкції у розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення наступає у відповідача у випадку порушення покупцем будь-якого грошового зобов`язання більше ніж на 30 календарних днів, встановленого цим Договором.

Відповідач у встановлені Договором строки Товар не оплатив, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи, що станом на 26.02.2021 Товар оплачений не був, звертаючись з цим позовом до суду, позивач вимагає стягнення з відповідача пені за порушення відповідачем строків оплати в розмірі:

- по видатковій накладній № 3196 - 86 739,75 грн. за період з 14.11.2020 по 26.02.2021 за 75 днів прострочення (105 днів прострочення - 30 календарних днів),

- по видатковій накладній № 3194 - 83 928,24 грн. за період з 17.11.2020 по 26.02.2021 за 72 дні прострочення (102 дні прострочення - 30 календарних днів).

Суд першої інстанції частково задовольнив вимоги позивача про стягнення пені, з чим колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629).

За правилами ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч.3 ст.549 ЦК України).

Водночас Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР, яким врегульовані договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, встановлено:

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону).

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону).

Враховуючи вказані правові норми, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, в загальній сумі 5 645,07 грн., з яких:

- 2849,13грн на суму боргу 115 623,83грн за період з 14.12.2020 по 26.02.2021 по видатковій накладній № 3196;

- 2795,94грн на суму боргу 116 567,36грн за період з 17.12.2020 по 26.02.2021 по видатковій накладній № 3194.

Щодо посилань відповідача як на підставу задоволення апеляційної скарги на відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання відповідачем; на те, що підприємство знаходиться у скрутному фінансовому та соціально-економічному становищі у зв`язку з COVID-19, яке зумовлене заборгованістю за кредитами, суборендними та комунальними платежами, сплати інших обов`язкових платежів; що стягнення з відповідача на користь позивача значної суми коштів призведе до блокування діяльності ТОВ «Київський завод металовиробів» та неможливості останнім сплачувати обов`язкові платежі, як-то виплата заробітної плати працівникам відповідача, внесків до ПФУ та сплати податкових зобов`язань, слід зазначити наступне.

Суд першої інстанції не врахував вказані обставини при вирішенні клопотання відповідача про зменшення розмірну пені, з чим колегія суддів погоджується.

Так, згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч.1). Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена в п.18 постанови від 19.03.2019р. у справі № 910/3652/18).

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання відповідача на те, що підприємство знаходиться у скрутному фінансовому та соціально-економічному становищі у зв`язку з COVID-19, яке зумовлене заборгованістю за кредитами, суборендними та комунальними платежами, сплати інших обов`язкових платежів, і що стягнення з відповідача на користь позивача значної суми коштів призведе до блокування діяльності ТОВ «Київський завод металовиробів» та неможливості останнім сплачувати обов`язкові платежі, як-то виплата заробітної плати працівникам відповідача, внесків до ПФУ та сплати податкових зобов`язань, жодним документальним доказом не доведено.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 218 ГК України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Водночас відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, який уклав з ним цей договір.

Частиною 1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність.

Позивач, виходячи з принципу справедливості, поставивши відповідачу за Договором Товар, має право отримати за це плату у визначеному Договором розмірі.

Перебування відповідача у складному матеріальному становищі не змінює визначені Договором строки оплати поставленого Товару та не звільняє відповідача від відповідності за порушення таких строків.

Сам лише факт відсутності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання відповідачем, на що посилається останній, також не може бути підставою для зменшення розміру пені.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 550 ЦК України).

При цьому слід врахувати, що всі суб`єкти господарювання відчувають на себе вплив обставин, пов`язаних з СOVID-19.

До того ж, доказів того, що 5 645,07грн. є значною сумою коштів для підприємства відповідача, яка призведе до наслідків, про які вказує останній, суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем в порушення приписів ст. 74 ГПК України не доведено суду наявності підстав, визначених положеннями ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, необхідних для зменшення розміру пені, а доводи, викладені відповідачем у відповідному клопотанні та апеляційній скарзі, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування вимог у цій частині.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/4401/21 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод металовиробів" залишити без задоволення .

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/4401/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/4401/21.

4. Матеріали справи №910/4401/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 25.11.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло