РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 м. КиївСправа № 910/7142/21

За позовом: КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО";

до: фізичної особи-підприємця МИХАЙЛОВА ВІКТОРА ПЕТРОВИЧА;

про: стягнення 12.695,18 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до фізичної особи-підприємця МИХАЙЛОВА ВІКТОРА ПЕТРОВИЧА (далі - відповідач) про стягнення 12.695,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором на постачання теплової енергії від 27.11.2019 № 250277-01, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в період з жовтня 2018 по листопад 2020 в сумі 12.695,18 грн., з яких: 11.084,67 грн. - основна заборгованість, 382,91 грн. - пеня, 493,87 грн. - 3 % річних та 733,73 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2021 (суддя Данилова М.В.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7142/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 07.09.2021 № 05-23/1569/21 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/7142/21 у зв`язку із звільненням судді Данилової М.В. в результаті якого справу № 910/7142/21 передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду від 13.09.2021 справу № 910/7142/21 прийнято до провадження судді Балац С.В. та залишено позовну заяву без руху на підставі п. 3 ч. 3 ст. 162, ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2021 судом продовжено розгляд справи № 910/7142/21 в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2021 надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як енергопостачальною організацією, та відповідачем, як абонентом укладено договір на постачання теплової енергії від 27.11.2019 № 250277-01 (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3.2 Договору визначено, що відповідач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до Договору.

Положеннями пункту 7 Додатку № 4 до Договору передбачено, що відповідачу на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) позивачем нараховується пеня в розмірі 0,5 % за кожен день, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідачем не здійснено повного розрахунку за Договором в період з жовтня 2018 по листопад 2020, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 11.084,67 грн. Вказана фактична обставина підтверджується: копіями корінців нарядів на включення та відключення об`єктів тепло споживання; актами приймання-передавання товарної продукції; обліковими картками.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 382,91 грн., а також вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 493,87 грн. та інфляційних втрат в сумі 733,73 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем заборгованості в сумі 11.084,67 грн. в період з жовтня 2018 по листопад 2020 сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 11.084,67 грн. підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а нарахування господарської санкції у вигляді пені здійснюється за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Враховуючи положення пункту 2.3.2 та Додатку № 4 до Договору, строк нарахування пені за прострочення відповідачем грошового зобов`язання за останній місяць заявленого періоду (листопад 2020) почався з 01.11.2020 та закінчився 01.05.2021 (182 дні).

Приймаючи до уваги здійснений позивачем період розрахунку пені, позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 382,91 грн. задоволенню не підлягає, оскільки заявлена поза межами періоду нарахування, виходячи з припису частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 493,87 грн. та інфляційних втрат в сумі 733,73 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця МИХАЙЛОВА ВІКТОРА ПЕТРОВИЧА ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01001, м.Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) основну заборгованість в сумі 11.084 (одинадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 67 коп., 3 % річних в сумі 493 (чотириста дев`яносто три) грн. 87 коп., інфляційні втрати в сумі 733 (сімсот тридцять три) грн. 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані строки встановлені з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац