РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021Справа № 910/3675/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут"

про визнання протиправними та скасування рішень загальних зборів,

Представники сторін:

від позивача: Чумак О.В.,

від відповідача: Панчук Ю.А., Бардаш О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут" про визнання протиправними та скасування рішень загальних зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням норм закону при прийнятті оспорюваних рішень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.03.2021 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог суду, в тому числі, позовна заява з уточненими позовними вимогами такого змісту:

1) визнати протиправним та скасувати рішення № 4 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", оформлене Протоколом від "08" грудня 2017 р. Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2018 рік у сумі доходів 481 560,00 грн., витрат в розмірі 481 560,00 грн., внески на утримання паркінгу в розмірі 20 грн. за кв. метр площі машиномісця;

2) визнати протиправним та скасувати рішення № 4 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", оформлене Протоколом від "07" грудня 2018 р. Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2019 рік у сумі доходів 603 132,00 грн., витрат в розмірі 603 132,00 грн., внески на утримання паркінгу в розмірі 24 грн. за кв. метр площі машиномісця;

3) визнати протиправним та скасувати рішення № 5 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", оформлене Протоколом від "06" грудня 2018 р. Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2020 рік у сумі доходів 745 896,00 грн., витрат в розмірі 745 896,00 грн., внесків на утримання паркінгу в розмірі 28 грн. за кв. метр площі машиномісця.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позивачем було усунуто недоліки, визначені в ухвалі суду від 15.03.2021, у встановлений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 відкрито провадження у справі №910/3675/21, призначено підготовче засідання на 26.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 підготовче засідання відкладено на 31.05.2021.

28.05.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В підготовче засідання 31.05.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ПК України відмовити, оскільки даний спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи і повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, що неодноразово підтверджено практикою Верховного Суду.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання позивача про витребування доказів задовольнити, витребувати у відповідача належним чином засвідчені копії протоколу загальних зборів від 08.12.2017 та бюлетені до нього, належним чином засвідчені копії протоколу загальних зборів від 07.12.2018 та бюлетені до нього, належним чином засвідчені копії протоколу загальних зборів від 06.12.2019 та бюлетені до нього, а їх оригінали надати в судовому засіданні для огляду.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 16.06.2021.

15.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.06.2021 суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог).

В підготовче засідання 16.06.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив поновити строк на подання відзиву, відзив долучити до матеріалів справи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив заяву позивача про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог) прийняти до розгляду, відкласти підготовче засідання на 27.07.2021, встановити позивачу у строк протягом 5 днів з отримання відзиву надати відповідь на відзив, встановити відповідачу у строк протягом 5 днів з отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив.

02.07.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив разом із клопотанням про поновлення строку на оскарження рішення загальних зборів від 08.12.2017.

В підготовче засідання 27.07.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в підготовчому засіданні перерву до 06.09.2021.

10.08.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовче засідання 06.09.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив поновити пропущений строк для подання доказів, докази, подані в підготовчому засіданні 06.09.2021, долучити до матеріалів справи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовити.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.09.2021.

В судове засідання 27.09.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 13.10.2021.

12.10.2021 до суду від відповідача надійшли пояснення.

В судове засідання 13.10.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити в судовому засіданні перерву до 10.11.2021.

В судове засідання 10.11.2021 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив клопотання представника позивача про поновлення строку для оскарження рішення загальних зборів від 08.12.2017 залишити без розгляду через непідтримання його представником позивача.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.06.2007 як юридичну особу було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут" (надалі також - ОСББ "Авангард-Добробут") за адресою: просп. Миколи Бажана, 1-М, м. Київ, 02140.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 у вказаному будинку та власником машиномісця № НОМЕР_1 площею 37,20 кв.м в підземному паркінгу по проспекту М.Бажана, 1-М на підставі свідоцтва про право власності від 03.05.2007, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13.04.2007 № 667-С/НП.

08.12.2017 відбулися збори ОСББ "Авангард-Добробут", оформлені протоколом загальних зборів співвласників від 08.12.2017, на яких було ухвалено рішення, зокрема, затвердити кошторис підземного паркінгу на 2018 рік в сумі доходів 481 560,00 грн, витрат в розмірі 481 560,00 грн, внески на утримання підземного паркінгу в розмірі 20 грн за кв.метр площі машиномісця (п. 4).

07.12.2018 відбулися збори ОСББ "Авангард-Добробут", оформлені протоколом загальних зборів співвласників від 07.12.2018, на яких було ухвалено рішення, зокрема, затвердити кошторис підземного паркінгу на 2019 рік в сумі доходів 603 132,00 грн, витрат в розмірі 603 132,00 грн, внески на утримання підземного паркінгу в розмірі 24 грн за кв.метр площі машиномісця (п. 4).

06.12.2019 відбулися збори ОСББ "Авангард-Добробут", оформлені протоколом загальних зборів співвласників від 06.12.2019, на яких було ухвалено рішення, зокрема, затвердити кошторис підземного паркінгу на 2020 рік в сумі доходів 745 896,00 грн, витрат в розмірі 745 896,00 грн, внески на утримання підземного паркінгу в розмірі 28 грн за кв.метр площі машиномісця (п. 4).

Позивач вважає вказані рішення незаконними і такими, що суперечать Статуту ОСББ "Авангард-Добробут", а тому підлягають скасуванню, з огляду на таке:

- відповідно до бюлетенів для голосування, що підписані кожним співвласником, котрі брали участь в Зборах співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» в 2017, 2018 і 2019 роках, на голосування та затвердження Загальними зборами не виносилось питання затвердження кошторисів та розмірів внесків на утримання підземного паркінгу, відповідно, на 2018, 2019 і 2020 роки. Отже, Загальні збори співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» не приймали рішення, в порядку, визначеному Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом, про затвердження кошторисів та розмірів внесків на утримання підземного паркінгу, відповідно, на 2018, 2019 і 2020 роки;

- в самих протоколах Загальних зборів співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» за 2017, 2018, 2019 роки щодо питання кошторису паркінгу та розміру внесків на його утримання зазначено наступне: «також було організовано письмове опитування співвласників машиномісць у підземному паркінгу з питань затвердження кошторису та визначення розміру внесків на утримання паркінгу.». Отже, в самих протоколах Загальних зборів співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» за 2017, 2018, 2019 роки прямо означено про те, що на порядок денний Загальних зборів співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» не виносилось питання про затвердження кошторису та визначення розміру внесків на утримання паркінгу та, відповідно, Загальними зборами співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» не приймалось рішень за цими питаннями;

- ОСОБА_1 як співвласник ОСББ «Авангард-Добробут» підтверджує, що на порядок денний Загальних зборів співвласників ОСББ «Авангард-Добробут» за 2017, 2018, 2019 не виносилось питання щодо затвердження кошторисів та визначення розмірів внесків на утримання підземного паркінгу.

Отже, оскаржувані рішення затверджувались не Рішенням Загальних зборів співвласників ОСББ «Авангард-Добробут», а письмовим опитуванням власників машиномісць підземного паркінгу і за них не проголосувало ні 2/3, ні навіть 1/2 плюс один голос співвласників ОСББ «Авангард-Добробут». При цьому, опитуванням власників машиномісць підземного паркінгу не є статутним органом ОСББ «Авангард-Добробут» і не наділене приймати рішення щодо затвердження кошторисів підземного паркінгу та розмірів внесків на його утримання.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що співвласники будинку, які не є власниками майна (у даному випадку машиномісць), не можуть голосувати за прийняття будь-яких рішень, які стосуються спільного майна інших осіб (в даному випадку співвласників паркінгу). Оскільки чинне законодавство не містить спеціального закону, який би визначав для власників машиномісць в паркінгу процедуру прийняття рішень щодо утримання ними свого майна, а тому відповідач вважає, що необхідно за аналогією закону керуватися Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що регулює відносини між співвласниками будинку. Також відповідач заявив про застосування строку позовної давності за вимогою про скасування рішення зборів ОСББ "Авангард-Добробут" № 4 від 08.12.2017.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статей 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (тут і надалі - в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваних рішень) основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.

Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України).

Враховуючи наведені вище приписи Закону, ОСББ є юридичною особою, створеною власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна, а тому спір у даній справі є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи і повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки як зазначалось раніше, позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту його права як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, прийняттям рішень, що стосуються діяльності юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №813/6286/15, від 06.02.2019 у справі №462/2646/17 та від 02.10.2019 у справі №501/1471/16-ц.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до ст. 1, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. У статуті має бути визначено таке: назва і місцезнаходження об`єднання; мета створення, завдання та предмет діяльності об`єднання; статутні органи об`єднання, їхні повноваження та порядок формування; порядок скликання та проведення загальних зборів; періодичність проведення зборів; порядок голосування на зборах та прийняття рішень на них; перелік питань, для вирішення яких потрібна кваліфікована більшість голосів; джерела фінансування, порядок використання майна та коштів об`єднання; порядок прийняття кошторису, створення та використання фондів об`єднання, включаючи резервні, а також порядок оплати спільних витрат; перелік питань, які можуть вирішуватися зборами представників; права і обов`язки співвласників; відповідальність за порушення статуту та рішень статутних органів; порядок внесення змін до статуту; підстави та порядок ліквідації, реорганізації (злиття, поділу) об`єднання і вирішення майнових питань, пов`язаних з цим.

Статут може містити також інші положення, що є істотними для діяльності об`єднання та не суперечать вимогам законодавства. Включення до статуту відомостей про склад співвласників не є обов`язковим.

За приписами ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.

Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах.

Рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими.

Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

У розділі ІІІ Статуту ОСББ "Авангард-Добробут" також передбачено, зокрема, таке:

- Органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання (п. 1);

- Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік (п. 2).

- До виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема: питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (п. 3);

- Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів з розрахунку 1 квартира (нежитлове приміщення) - 1 голос (п. 7);

- Рішення на загальних зборах приймаються шляхом відкритого поіменного голосування. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їхні представники), які разом мають більше половини від загальної кількості голосів співвласників. Рішення про порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, обрання та відкликання членів правління, а також про реконструкцію та капітальний ремонт будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників (п. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2017 відбулися збори ОСББ "Авангард-Добробут", оформлені протоколом загальних зборів співвласників від 08.12.2017, на яких було ухвалено рішення, зокрема, затвердити кошторис підземного паркінгу на 2018 рік в сумі доходів 481 560,00 грн, витрат в розмірі 481 560,00 грн, внески на утримання підземного паркінгу в розмірі 20 грн за кв.метр площі машиномісця (п. 4).

Відповідно до змісту вказаного протоколу та наданих бюлетенів голосування, вирішення вказаного питання відбувалося шляхом опитування письмового опитування співвласників машиномісць у підземному паркінгу, за наслідками чого проголосувало 52 співвласника машиномісць, що становить більше половини загальної кількості співвласників машиномісць.

07.12.2018 відбулися збори ОСББ "Авангард-Добробут", оформлені протоколом загальних зборів співвласників від 07.12.2018, на яких було ухвалено рішення, зокрема, затвердити кошторис підземного паркінгу на 2019 рік в сумі доходів 603 132,00 грн, витрат в розмірі 603 132,00 грн, внески на утримання підземного паркінгу в розмірі 24 грн за кв.метр площі машиномісця (п. 4).

Відповідно до змісту вказаного протоколу та наданих бюлетенів голосування, вирішення вказаного питання відбувалося шляхом опитування письмового опитування співвласників машиномісць у підземному паркінгу, за наслідками чого проголосувало 52 співвласника машиномісць, що становить більше половини загальної кількості співвласників машиномісць.

06.12.2019 відбулися збори ОСББ "Авангард-Добробут", оформлені протоколом загальних зборів співвласників від 06.12.2019, на яких було ухвалено рішення, зокрема, затвердити кошторис підземного паркінгу на 2020 рік в сумі доходів 745 896,00 грн, витрат в розмірі 745 896,00 грн, внески на утримання підземного паркінгу в розмірі 28 грн за кв.метр площі машиномісця (п. 5).

Відповідно до змісту вказаного протоколу та наданих бюлетенів голосування, вирішення вказаного питання відбувалося шляхом опитування письмового опитування співвласників машиномісць у підземному паркінгу, за наслідками чого проголосувало 52 співвласника машиномісць, що становить більше половини загальної кількості співвласників машиномісць.

Підставою даного спору є порушення порядку прийняття рішення на загальних зборах співвласників ОСББ "Авангард-Добробут" 08.12.2017, 07.12.2018 та 06.12.2019 щодо затвердження кошторису підземного паркінгу в сумі доходів та витрат, а також внесків на утримання підземного паркінгу.

З поданих протоколів вбачається та сторонами не заперечується, що на загальних зборах співвласників ОСББ "Авангард-Добробут" 08.12.2017, 07.12.2018 та 06.12.2019 по питаннях щодо затвердження кошторису підземного паркінгу в сумі доходів та витрат, а також внесків на утримання підземного паркінгу, голосували виключно власники машиномісць у підземному паркінгу та відповідні рішення приймалися більшістю їх голосів.

Як встановлено судом, відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 30.07.2007 передано з балансу ТОВ «Агробудпереробка ЛТД» на баланс ОСББ «Авангард-Добробут» житловий будинок та паркінг (на 100 місць площею 2168,49 м2) по пр-ту М.Бажана, 1-М.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна;

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з визначенням, наведеним у додатку Б ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів":

машино-місце - площа, необхідна для встановлення одного автомобіля, що складається з площі горизонтальної проекції нерухомого екіпажа з додаванням розривів наближення (зон безпеки) до сусідніх екіпажів або будь-яких перешкод;

паркінг (англ. parking < park) - ставити автомобіль на стоянку (паркувати). У зарубіжній літературі та практиці паркінги - автостоянки, наземні (переважно відкритого типу) та підземні гаражі для тимчасового зберігання легкових автомобілів;

гаражі підземні - споруди, позначка стелі основних приміщень яких нижче рівня спланованої поверхні землі.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.51 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" у підвальних, цокольних і на перших поверхах житлових будинків допускається улаштування вбудованих і вбудовано-прибудованих гаражів для одноквартирних житлових будинків та стоянок для машин і мотоциклів, що належать мешканцям багатоквартирних житлових будинків, згідно з вимогами ДБН 360, ДБН В.2.2-9 та інших відповідних нормативних документів.

Частина друга Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, визначає поняття "приміщення" - це частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу, а "вбудовані приміщення" - це приміщення, що є частиною внутрішнього об`єму будівлі.

Згідно із пунктом 14.1.1291 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки.

Отже, законодавством, що регулює діяльність ОСББ напряму не визначено ні статусу паркомісць, ні статусу їх власників, ні порядку участі власників машиномісць у прийнятті рішень під час проведення загальних зборів співвласників ОСББ.

Так само, не врегульовано відповідні питання і Статутом ОСББ "Авангард-Добробут".

Водночас, зі змісту наведених визначень суд дійшов висновку, що машиномісце (паркомісце) не є приміщенням (як допоміжним, так і нежитловим) в розумінні наведених приписів закону, а набуття права власності лише на машиномісце в паркінку, балансоутримувачем якого є ОСББ, автоматично не зараховує такого власника до співвласників багатоквартирного будинку.

Разом з тим, сама будівля паркінгу разом з облаштуванням (водопровід, каналізація, опалення, котельна), в якому знаходяться машиномісця, належні як членам ОСББ "Авангард-Добробут" так і третім особам, належить до спільного майна багатоквартирного будинку, обов`язок та правомочності з утримання якого належить саме ОСББ "Авангард-Добробут", якому цей паркінг і передано на баланс.

На відміну від доводів відповідача суд вважає, що у даному випадку збори співвласників машиномісць не можна відокремлювати від зборів ОСББ, застосувавши аналогію закону щодо порядку їх проведення, оскільки рішення власників машиномісць впливають не лише на їх права та обов`язки. Так, будинок з паркінгом є цілісним комплексом, що перебуває на балансі у ОСББ "Авангард-Добробут", яке його утримує, а тому у випадку несплати власником машиномісця відповідного внеску відповідальність перед третіми особами (постачальниками тепла, електроенергії, охороною тощо) несе саме ОСББ, а не власник машиномісця напряму.

Суд також звертає увагу, що відповідні платежі (внески) на утримання паркінгу сплачуються власниками машиномісць на рахунок ОСББ "Авангард-Добробут" (доказів протилежного матеріали справи не містять), так само у разі наявності заборгованості вона стягується з власника машиномісця також на користь цього ОСББ.

Тобто, безпідставно стверджувати про те, що рішення власників машиномісць, що стосуються їх утримання, не впливають на ОСББ "Авангард-Добробут".

Отже, враховуючи відсутність відповідного спеціального регулювання у законі та Статуті ОСББ "Авангард-Добробут" щодо порядку вирішення питання утримання машиномісць, а також відсутність будь-яких договірних відносин між ОСББ та власниками паркомісць, за висновком суду, у даному випадку спірні рішення про затвердження кошторису підземного паркінгу в сумі доходів та витрат, а також внесків на утримання підземного паркінгу мали прийматися шляхом голосування саме членів ОСББ "Авангард-Добробут" у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом ОСББ "Авангард-Добробут".

Однак, у даному випадку на загальних зборах 08.12.2017, 07.12.2018 та 06.12.2019 в голосуванні під час прийняття спірних рішень брали участь лише 52 власники машиномісць, тільки частина з яких є членами ОСББ, в той час як загальна кількість квартир в будинку - 400, що, згідно з п. 7 Статуту ОСББ "Авангард-Добробут" відповідає 400 голосам.

Наведене свідчить про те, що спірні рішення були прийняті без необхідної кількості голосів співвласників ОСББ "Авангард-Добробут", оскільки не становлять а ні більше половини, а ні дві третини загальної кількості усіх співвласників.

На підставі викладеного, суд вважає, що оспорювані позивачем рішення по питаннях щодо затвердження кошторису підземного паркінгу в сумі доходів та витрат, а також внесків на утримання підземного паркінгу, викладені у протоколах загальних зборів співвласників ОСББ "Авангард-Добробут" 08.12.2017, 07.12.2018 та 06.12.2019 загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", були прийняті із порушенням встановленого законом порядку.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Суд зазначає, що законом не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів, як визнання протиправним рішення суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення відповідної вимоги не здатне призвести до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів. Слід зазначити, що вимога про визнання протиправними рішень загальних зборів по своїй суті є вимогою про встановлення обставин незаконності прийнятих рішень та надання їм правової оцінки.

Отже, вказаний позивачем спосіб захисту в частині визнання протиправними рішень загальних зборів у такому вигляді не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі задоволення відповідної вимоги, не може бути виконаний у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Таким чином, вимога про визнання протиправними рішень загальних зборів задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд зазначає, що за своєю правовою суттю рішення загальних зборів учасників (членів) та інших органів ОСББ не є правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 Цивільного кодексу України. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (членів) ОСББ можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (члена) ОСББ можливості взяти участь у загальних зборах.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:

а) під час прийняття рішення було порушено процедуру, передбачену ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" і Статуту ОСББ;

б) у разі прийняття рішення було порушено права співвласника, визначені в ст.14 Закону про ОСББ;

в) під час прийняття рішення було неправильно визначено частку в загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного та капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна в багатоквартирному будинку (ст. 20 "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Як вже було вказано вище, даний спір є найбільш наближеним до корпоративного спору.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 №13 судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму;

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;

- відсутність протоколу загальних зборів.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів ОСББ у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Враховуючи реалізацію позивачем його права на оскарження рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку та доведення ним обставин порушення закону під час їх проведення, суд зазначає, що спірні рішення підлягають визнанню недійсними, а не скасуванню, як визначено у позові.

Так, суд відзначає, що між формулюванням "скасувати", обраним позивачем у даному спорі та формулюванням "визнати недійсним", яке є правильним для такого виду спорів, є лише граматична та/або стилістична різниця, однак, незважаючи на формулювання, суть позовних вимог є чіткою, зрозумілою та дає змогу з огляду на підстави позову захистити порушене право. Інше тлумачення є надмірним формалізмом та штучним звуженням існуючих способів захисту порушеного права.

Стосовно заяви відповідача про застосування позовної давності до позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення № 4 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", оформленого Протоколом від 08.12.2017, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. За змістом норми частини 1 статті 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 у справі № 6-152цс14).

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-75цс15, формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не лише з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Згідно з частин 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду, зокрема, з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення № 4 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", оформленого Протоколом від 08.12.2017 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2018 рік у сумі доходів 481 560,00 грн., витрат в розмірі 481 560,00 грн., внески на утримання паркінгу в розмірі 20 грн. за кв. метр площі машиномісця.

Таким чином, позивач мав звернутись до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого на цих зборах, до 08.12.2020.

Отже, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 09.03.2021, то вимога про визнання протиправним та скасування рішення № 4 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", оформленого Протоколом від 08.12.2017 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", заявлена із пропуском позовної давності.

Як вказано у п. 2.2 п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо.

При цьому, суд зазначає, що позивач не просив визнати поважними причини пропуску строку на звернення із позовом до суду, а просив поновити відповідний строк, посилаючись на те, що про існування оспорюваного рішення дізнався 07.10.2020 в судовому засіданні під час пред`явлення протоколу загальних зборів для огляду суду у справі № 753/449/20 за позовом ОСББ "Авангард-Добробут" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внесках на утримання паркінгу,

Однак, в будь-якому випадку а ні процесуальних а ні матеріальних підстав для поновлення строку позовної давності немає, як і немає обґрунтованих підстав визнавати поважними причини пропуску строку на звернення із позовом до суду.

Так, суд відхиляє посилання позивача на те, що він дізнався про існування оспорюваного рішення лише 07.10.2020, оскільки з пояснень сторін судом з`ясовано, що позивач був присутній на загальних зборах співвласників 08.12.2017, що свідчить про обізнаність його з порядком денним зборів, а крім того, встановлені на цих зборах внески на утримання будинку позивач сплачував. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Більше того, за законом співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Таким чином, доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, оскільки позивач повинен також довести той факт, що він не міг довідатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач в будь-якому разі міг дізнатися про спірне рішення ще у 2017 році.

За наведених обставин та враховуючи, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення № 4 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", оформленого Протоколом від 08.12.2017 Загальних зборів ОСББ "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2018 рік у сумі доходів 481 560,00 грн., витрат в розмірі 481 560,00 грн., внески на утримання паркінгу в розмірі 20 грн. за кв. метр площі машиномісця, заявлена із пропуском позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним рішення № 4 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", оформлене Протоколом від 07.12.2018 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2019 рік у сумі доходів 603 132,00 грн., витрат в розмірі 603 132,00 грн., внески на утримання паркінгу в розмірі 24 грн. за кв. метр площі машиномісця.

3. Визнати недійсним рішення № 5 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", оформлене Протоколом від 06.12.2019 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут", яким затверджений кошторис підземного паркінгу на 2020 рік у сумі доходів 745 896,00 грн., витрат в розмірі 745 896,00 грн., внесків на утримання паркінгу в розмірі 28 грн. за кв. метр площі машиномісця.

4. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авангард-Добробут" (просп. Миколи Бажана, 1-М, м. Київ, 02140, ідентифікаційний код 35198764) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.02.1997) судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22.11.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко