ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.11.2021 Справа№914/3398/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Тараса РИМА

за участю секретаря судового засідання Лілії БЕРНАЦЬКОЇ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Скіфія",
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс-Захід",
про:стягнення 16'023'048,55 грн,
за участю представників:
позивача:не з`явився,
відповідача:не з`явився.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Скіфія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс-Захід" про стягнення 16'023'048,55 гривень. Після подання позовної заяви позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача та його майно у межах ціни позову.

Суд призначив судове засідання з викликом представників сторін на підставі частини 3 статті 140 Господарського процесуального кодексу України для надання пояснень та додаткових доказів, які підтверджують необхідність забезпечення позову.

Позивач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, про що свідчить надіслана судом телефонограма. Однак в судове засідання представник заявника не з`явився, причин не повідомив.

Позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову таким:

- Позивач оплатив відповідачеві поставку товару, однак відповідач поставив лише частину оплаченого товару. Непоставленим залишається товар вартістю 11'404'305,00 грн;

- Відповідач уникає виконання договірних зобов`язань, не відповідає на телефонні дзвінки позивача, керівник відповідача відсутній на робочому місці, а його місцезнаходження невідоме. Бухгалтер відповідача звільнився, а з 01.11.2021 офіс відповідача закритий;

- Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.11.2021 зобов`язано правоохоронні органи внести відомості до ЄРДР. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення частина 3 статті 190 Кримінального кодексу України;

- Зазначене в сукупності свідчить про недобросовісність відповідача та викликає сумніви у належному виконанні рішення суду № 914/3398/21.

Розглянувши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи.

Між сторонами у справі укладено договір поставки № 29/01/2021 від 29.01.2021. За цим договором відповідач зобов`язався передати позивачу товар відповідно до специфікацій та умов договору, а позивач прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість.

Сторони підписали специфікації до договору на суму 13'846'000,00 гривень. Відповідач виставив позивачу рахунки на оплату 17'651'200,00 гривень. Позивач сплатив відповідачеві 13'846'000,0 гривень. В матеріалах справи немає доказів поставки відповідачем товару, однак позивач зазначає, що відповідач поставив товар вартістю 2'441'695,00 гривень.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.11.2021 у справі № 598/2030/21 зобов`язано керівника органу досудового розслідування відділення поліції № 4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області внести відомості до ЄРДР за фактами, викладеними в заяві директора ТОВ "Скіфія" від 08.11.2021.

На виконання ухвали суду слідчий склав повідомлення про початок судового розслідування від 18.11.2021. Попередня правова кваліфікація: частина 3 статті 190 Кримінального кодексу України. Провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000224. Суд звертає увагу, що в зазначених документах відсутні відомості про стосунок відповідача до цього кримінального провадження. Зокрема, суду не надано заяви директора ТОВ "Скіфія" від 08.11.2021, що могло би підтвердити причетність саме відповідача до подій, опис яких очевидно містився в зазначеній заяві.

Фактично до заяви про забезпечення позову (окрім доказів, пов`язаних із укладенням та виконанням договору поставки) заявник долучив лише згадану вище ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 15.11.2021 у справі № 598/2030/21 та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Таким чином, позивач, звертаючись з заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача до відповідача про стягнення грошових коштів.

Суд погоджується, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідача грошові кошти у відповідному розмірі. Однак на переконання суду, позивач не довів суду наявності фактичних обставин, що утруднять в майбутньому виконання рішення суду. Зокрема, сам факт невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором (а точніше, часткове невиконання) не може свідчити, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду. Можливе порушення відповідачем умов договору (рішення у цій справі ще не ухвалено, а фактичні обставини у повному обсязі не встановлено) не може бути самостійною підставою для висновку, що відповідач навмисне ухиляється від виконання договору та що наявні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти.

Щодо внесення відомостей до ЄРДР та початку судового розслідування кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України, то вказане також не може свідчити про ухилення відповідача від виконання рішення суду. У наданих позивачем доказах не зазначено, що кримінальне провадження якимось чином стосується відповідача. Сам позивач же не з`явився до суду для подання необхідних пояснень.

З урахуванням наведеного доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованими, що є підставою для відмови в забезпеченні позову.

Крім того, заява не містить інформації, на яке саме майно (окрім грошових коштів) позивач просить накласти арешт.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.11.2021.

Суддя Рим Т.Я.