ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 рокуСправа № 912/2414/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (пров. Гоголя, буд. 9, м. Мелітополь, Запорізька область, 72301)

до Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" (вул. Слави, буд. 140, смт. Новоархангельськ, Новоархангельський район, Кіровоградська область, 26100)

про стягнення 16 368,00 грн

секретар судового засідання Безчасна Н.Г.

представники сторін:

від позивача - Рабушко В.С., адвокат, ордер серії АР №1057630 від 09.08.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брав.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" до Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" про стягнення заборгованості за виконані роботи у розмірі 16 368,00 грн з покладенням на відповідача суми сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем договору (укладеного в усній формі) про виконання робіт з діагностики, ремонту, технічного обслуговування та реставрації запчастин сільськогосподарської техніки, в частині своєчасної та повної оплати виконаних робіт.

Ухвалою від 25.08.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.

В межах строку, визначеного судом позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що до суду подані відповідні докази.

Ухвалою від 27.09.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №912/2414/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 26.10.2021 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

21.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому в якому відповідач стверджує про відсутність укладеного між сторонами договору та не доведення факту надання послуг. Також відповідач зазначає, що наданий позивачем акт приймання - передачі зачастин від 27.06.2017 підписаний зі сторони відповідача не уповноваженою особою. Крім того, відповідач вказує, що у позивача не було правових підстав для оформлення податкової накладної, а скрін-шоти електронних листів не є належними та допустимими доказами.

Ухвалою від 02.11.2021 судове засідання призначено на 10.11.2021.

08.11.2021 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив.

У судовому засіданні 10.11.2021 оголошено перерву до 23.11.2021 о 14:30 год.

Листом від 10.11.2021, який надійшов до суду 15.11.2021, позивачем надано для огляду оригінал акта приймання-передачі запчастин до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017.

22.11.2021 від відповідача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, в задоволенні якого відмовлено протокольною ухвалою.

Присутній в засіданні суду 23.11.2021 представник позивача позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні 23.11.2021 не скористався, уповноважених представників не направив, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 123).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив такі обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" та Приватним сільськогосподарським підприємством "ЛАН" у 2016 році існували господарські правовідносини щодо ремонту техніки, що не заперечується сторонами та підтверджується підписаними та скріпленими печатками актами здачі-прийняття робіт (а.с. 37-40). За доводами позивача, письмовий договір у формі єдиного документу сторонами не підписувався.

Позивач стверджує, що 27.06.2017 з метою виконання робіт відповідач передав позивачу для ремонту решето CASE нижнє, що підтверджується актом приймання-передачі запчастин до с/г техніки на ремонт та реставрацію (а.с. 11).

20.08.2018 позивач виконав роботи та разом із відремонтованим решетом CASE передав відповідачу документи, що підтверджують їх виконання, а саме: акт №ОУ-0000881 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.08.2018 на суму 16 368,00 грн з ПДВ, рахунок - фактура №СФ-0001260 від 18.09.2017 на суму 16 368,00 грн з ПДВ (а.с. 12-13).

Окрім того, за допомогою програмного забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді з наданням електронного цифрового підпису зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна №916 від 20.08.2018 на суму 13 640 грн з ПДВ, яка прийнята та визнана відповідачем (а.с. 14).

На підтвердження вказаного позивач також надає копії: акта №3130 здачі-прийомки виконаних робіт від 17.08.2018, підписаного Товариством з обмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (а.с. 15); заяви свідка ОСОБА_1 (а.с. 16); скріншоти електронного листування (а.с. 20-36).

17.04.2020 на адресу відповідача надіслана письмова вимога позивача №15/04/2020 від 15.04.2020 про підписання актів та сплату боргу за виконані роботи разом з доданими до неї актами здачі-прийняття робіт, рахунками - фактур (а.с. 7-9).

Зазначена вимога отримана відповідачем 23.04.2020 (а.с. 10).

Позивач вказує, що направлені ним акти відповідачем не підписано, оплату за виконані роботи не здійснено.

При цьому, відповідач не визнає передачу позивачу для ремонту решета CASE нижнє, зазначаючи, що акт приймання-передачі запчастин до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017 підписано невстановленою особою. Податкова накладна №915 від 20.08.2018 включена відповідачем у податковий кредит у серпні 2018 року помилково. За доводами відповідача податкова накладна виписана позивачем з порушенням норм Податкового кодексу України, тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Відповідач зазначає, що позивач не надав інших доказів здійснення господарських операцій.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Правовідносини щодо виконання робіт з ремонту речі регулюються Главою 61 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За нормами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського процесуального кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами законодавства, господарські договори укладаються в письмовій формі: повній - шляхом підписання єдиного документа чи спрощеній - шляхом обміну листами, телеграмами, телетайпограмами, телефонограмами, радіограмами чи шляхом прийняття завдання замовника до виконання (ст. 205, 206, 208, 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.09.2020 у справі №910/16505/19, згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінивши докази у справі приходить до висновку, що факти, які розглядаються з більшою вірогідністю мали місце, аніж не мали.

Господарський суд визнає вірогідним доказом передання на ремонт решета CАSE акт приймання-передачі запчастин до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017 (а.с. 11, оригінал якого оглянуто судом в засіданні), оскільки він містить відтиск печатки Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН".

При цьому, відповідач жодним чином не спростував, та не довів те, що він передавав на ремонт та отримав з ремонту іншу запчастину ніж решето CАSE.

Також, відповідачем не ставиться під сумнів справжність відтиску печатки, не надано доказів та не наведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, чи використання печатки товариства проти волі відповідача (з урахуванням правової позиції Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зазначеної у постанові від 23.07.2019 у справі №918/780/18).

Згідно з заявою свідка ОСОБА_1 , в період з 1991 по квітень 2019 року він працював на посаді головного механіка в Приватному сільськогосподарському підприємстві "ЛАН", яке протягом 2017-2018 років співпрацювало із ТОВ "Гарант-Агро 2016". Співпраця між підприємствами полягала у наданні послуг з ремонту вузлів та агрегатів до автомобільної та сільськогосподарської техніки, яка належала ПСП "ЛАН" (а.с. 16).

У вказаній заяві також зазначено, що ОСОБА_1 разом із представниками ТОВ "Гарант-Агро 2016" проводили огляд, демонтаж вузлів та агрегатів, які потім на своєму вантажному автобусі відвозили для ремонту та відновленню до себе на підприємство. Через деякий час представники ТОВ "Гарант-Агро 2016" привозили відремонтовані вузли та агрегати, які ОСОБА_1 приймав особисто та встановлювали їх на місце, разом з документами до них, а саме: рахунками та актами виконаних робіт, в тому числі і в серпні 2018 року, які головний інженер передавав до бухгалтерії на підпис. Як зазначено у заяві свідка, зауважень щодо якості ремонту не було.

Наявність трудових відносин ПСП "ЛАН" з ОСОБА_1 підтверджується копією трудової книжки (а.с. 17-19) та не заперечується відповідачем. Відповідно до записів трудової книжки 01.03.2012 ОСОБА_1 переведений з посади інженера на посаду головного механіка підприємства.

Відповідно до посадової інструкції головного механіка, затвердженої директором ПСП "ЛАН" 03.09.2013, головний механік забезпечує постійну технічну готовність та безперебійну роботу машин, механізмів, автотранспорту та інших засобів механізації в управлінні шляхом своєчасного планово - запобіжного ремонту, технічного обслуговування та діагностики (п. 2.1). В межах своєї компетенції головний механік має право підписувати та візувати документи (п. 3.4).

Господарський суд враховує, що показання свідка не суперечать іншим доказам у справі.

Крім того, відповідачем не заперечено прийняття податкової накладної від 20.08.2018 №916 та включення відповідної операції на підставі такої податкової накладної до своєї податкової звітності.

Відповідач лише вказує на відсутність у позивача правових підстав для оформлення податкової накладної, оскільки остання виписується у разі недоплати або при підтвердженому факту надання послуг. Тому, відповідач вважає, що податкова накладна сформована з порушенням порядку, передбаченого Податковим кодексом України.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що податкова накладна №916 від 20.08.2018 включена ним у податковий кредит у серпні 2018 року помилково та в подальшому відкоригована.

Однак, доказів на підтвердження такого коригування суду не подано.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач з моменту отримання податкової накладної не заперечував факт надання такої послуги та жодним чином не повідомляв позивача, щодо помилковості виставлення цієї податкової накладної.

Разом з тим, посилання відповідача на порушення позивачем норм Податкового кодексу України при реєстрації вказаної податкової накладної відхиляється судом, оскільки встановлення законності порядку реєстрації податкової накладної від 20.08.2018 №916 не є предметом спору у даній справі.

Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує обставини, що встановлені рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 у господарській справі №912/2618/20, в якій брали участь ці ж самі сторони, що і в даній справі.

Так, у справі №912/2618/20 судом встановлено, що у Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" виникло зобов`язання оплатити вартість виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" робіт з ремонту решето САSЕ верхнє, що підтверджується актом №ОУ-0000880 здачі-прийняття робіт (надані послуги) від 20.08.2018 на суму 18084,00 грн з ПДВ, рахунком - фактурою №СФ-0001047 від 05.08.2017 на суму 18 084,00 грн з ПДВ. Крім того, у наведеному судовому рішенні визнано вірогідним доказом передання на ремонт решета CАSE акт приймання-передачі запчастин до с/х техніки на ремонт та реставрацію від 27.06.2017, оскільки він містить відтиск печатки Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН".

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі №912/2618/20 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.10.2020 у даній справі залишено без змін.

Тому, рішення у справі №912/2618/20 є таким, що набрало законної сили.

У силу вимог ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у справі №912/2618/20, не доказуються при розгляді даної справи, в якій беруть участь ті ж самі сторони.

До того ж, слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" виступило субпідрядником за роботами позивача. Акт здачі-прийомки виконаних робіт №3130 від 17.08.2018, підписаний представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТ Агросервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016", підтверджує замовлення позивача та отримання результатів виконаних робіт щодо ремонту решета кейс 2388 нижнього в кількості 1 шт на суму 11 600,00 грн (а.с. 15).

Щодо скріншотів електронного листування господарський суд зазначає наступне.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) у розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Таким чином, роздруківка скріншотів електронного листування (а.с. 20-36) не є належним письмовим доказом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.12.2019 №922/788/19.

Листом від 15.04.2020 №15/04/20 позивач направив відповідачу акти здачі-прийняття робіт та рахунки-фактури, в тому числі і акт №ОУ-0000881 здачі-прийняття робіт (надані послуги) від 20.08.2018 на суму 16 368,00 грн з ПДВ, рахунок - фактуру №СФ-0001260 від 18.09.2017 на суму 16 368,00 грн з ПДВ, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та фіскальним чеком АТ "УКРПОШТА" (а.с. 8-9). Згідно з трекінгом поштових відправлень цінний лист вручено 23.04.2020 (а.с. 10).

Відповідач не надав суду доказів заявлення заперечень щодо виконаних робіт, їх об`єму та якості.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що у відповідача виникло зобов`язання оплатити вартість виконаних відповідачем робіт.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши предмет позову та встановлені обставини справи, господарський суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на отримання оплати виконаних робіт, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, покладається на відповідача повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовний перелік судових витрат, які він поніс та очікує попести у зв`язку з розглядом справи складають витрати па сплату судового збору та витрати на правову допомогу, що складають 2 500,00 грн.

При вирішенні питання стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

За приписами ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (Клієнт) та адвокатом Рабушко В.С. (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №01/07/21-01 (далі - Договір, а.с. 46-47), за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором з питань стягнення заборгованості з ПСП "ЛАН" за Актом виконаних робіт №ОУ-0000881 від 20.08.2018 у сумі 16 368,00 грн (п. 1 Договору).

Згідно з п. 1.1. Договору Адвокат зобов`язується: надавати Клієнту консультації з питань господарського права; організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені Клієнтом; надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах загальної, господарської, адміністративної юрисдикціях усіх рівнів, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи).

Вартість послуг Адвоката становить фіксовану суму - 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень за весь комплекс послуги, у т.ч. консультування, підготовку та подачу до суду однієї позовної заяви та її супроводження у суді всіх інстанцій до набрання рішення законної сили, отримання виконавчих документів та направлення їх органам державної виконавчої служби, казначейства (п. 4.1 Договору).

Актом здачі - приймання робіт №2 (надання послуг) підтверджується надання правової допомоги на суму 2 500,00 грн по стягненню заборгованості з ПСП "ЛАН" за Актом виконаних робіт №ОУ-0000881 від 20.08.2018 у сумі 16 368,00 грн (а.с. 48).

Договір та акт підписані представниками сторін.

Повноваження представника позивача, адвоката Рабушка В.С. підтверджуються ордером серії АР №1057630 від 09.08.2021 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 50-51).

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 09.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" сплачено адвокату Рабушко В.С. 2 500,00 грн за договором №01/07/21-01 від 01.07.2021 (а.с. 49).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім того, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Зазначеної позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019.

Відповідач не подав суду докази на підтвердження неспівмірності заявлених витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт адвокатом.

За твердженням відповідача відшкодування витрат на правову допомогу заявлено безпідставно, оскільки необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

При цьому, такі докази наявні в матеріалах справи.

Таким чином, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн документально доведені.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ЛАН" (вул. Слави, буд. 140, смт. Новоархангельськ, Новоархангельський район, Кіровоградська область, 26100, ідентифікаційний код 03757040) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (пров. Гоголя, буд. 9, м. Мелітополь, Запорізька область, 72301, ідентифікаційний код 40492581) заборгованість в розмірі 16 368,00 грн, а також 2 500,00 грн витрат на правничу допомогу та 2 270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" (пров. Гоголя, буд. 9, м. Мелітополь, Запорізька область, 72301) та Приватному сільськогосподарському підприємству "ЛАН" (вул. Слави, буд. 140, смт. Новоархангельськ, Новоархангельський район, Кіровоградська область, 26100).

Повне рішення складено 29.11.2021.

Суддя М.С. Глушков