ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7772/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вето", м. Дніпро

до Приватного підприємства "Авігея СТ", м. Нікополь, Дніпропетровська обл.

про стягнення 3 342,22 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вето" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 3000,00 грн., що складають заборгованість за договором про надання послуг № 58/16 від 28.11.2018; 264,60 грн. - інфляції грошових коштів; 77,62 грн. - 3% річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг № 58/16 від 01.02.2016 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

У межах визначеного законом строку, відповідачу була надана можливість скористались своїми правами на подання відзиву з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 13.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вето" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

17.09.2021 позивачем до канцелярії суду подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2021 відкрито провадження у справі № 904/7772/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала суду від 22.09.2021, яка отримана останнім 01.10.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного розрахунку за надані послуги, за договором про надання послуг № 58/16.

01.02.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Вето" (Виконавець) та Приватним підприємством "Авігея СТ" (Замовник) укладено договір на спостереження за допомогою ПЦС за станом сигналізації, що встановлена на об`єкті, з реагуванням груп реагування при надходженні сигналу «Тривога», та на технічне обслуговування сигналізації (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується здійснювати спостереження за допомогою ПЦС за станом сигналізації об`єкту, за ручними системами тривожної сигналізації об`єкту та проводити технічне обслуговування системи сигналізації, що встановлена на об`єкті: комплекс будівель, що розташована за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, 74 який позначено в план-схемі.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами про договір надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України 1. за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Замовник зобов`язується сплачувати надані виконавцем послуги на умовах, визначених цим Договором (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору сума вартості наданих послуг за Договором є договірною і складає: 1 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 166,67 грн. з них 100,00 грн. за користування апаратурою сигналізації «Виконавця».

Оплата послуг за умовами Договору здійснюється шляхом перерахування Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця 100% суми щомісячної оплати до 20-го числа поточного місяця (пункт 3.2 Договору).

Замовник сплачує вартість послуг на підставі наданого Виконавцем рахунку або на підставі діючого Договору і вказаних в ньому банківських реквізитів Виконавця (пункт 3.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.4 Договору відсутність у Замовника рахунку не є підставою для невиконання договірних зобов`язань по оплаті наданих послуг.

Згідно з пунктом 3.5 Договору у кінці кожного місяця Виконавець надає Замовнику акт виконаних послуг. У разі відсутності письмових заперечень, щодо якості та обсягів наданих охоронних послуг впродовж десяти днів після закінчення місяця, в якому такі послуги були надані, вважається, що Замовник прийняв надані Виконавцем послуги в повному обсязі. Відсутність нарікань на якість та обсяги наданих послуг з боку Замовника вважається їх прийняття, навіть без підписання актів виконання послуг.

Пунктом 11.1 сторони визначили, що даний Договір укладається терміном на 1 (один) календарний рік і набирає чинності з дня його підписання сторонами.

Якщо за 1 місяць до закінчення строку дії Договору жодна з сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовженим на тих же умовах і на кожний наступний рік.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що даний договір припинено.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного договору позивачем було надано послуги за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року, про що свідчать акти наданих послуг.

Позивачем було складено та надіслано відповідачу рахунки на оплату за спірний період на загальну суму 3 000,00 грн.

Проте, відповідач у визначений спірним договором строк не здійснив оплату за надані послуги.

В подальшому позивачем на адресу відповідача було надіслана претензія № 248-10 від 11.06.2021 про сплату заборгованість у сумі 3 000,00 грн.

Вказана претензія була отримана відповідачем 17.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденція, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість за спірним договором у сумі 3 000,00 грн. не сплатив.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо повної оплати вартості наданих послуг за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 3 000,00 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 73 вказаного кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 1 ст. 77 ГПК України )

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені 3% річних за загальний період прострочення з 21.10.2020 по 31.08.2021 в сумі 77,62 грн. та інфляція грошових коштів з жовтня 2020 по серпень 2021 в сумі 264,60 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, останнім при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляції грошових коштів було взято загальну суму боргу 3000,00 грн. за всіма актами наданих послуг та загальний період з 21.10.2020 по 31.08.2021, в той час як вірно здійснювати нарахування за кожним актом наданих послуг окремо, у зв`язку з чим до стягнення підлягають 3 % річних у сумі 70,07 грн. та інфляція грошових коштів у сумі 233,27 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 526, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Авігея СТ" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Орлика Пилипа, буд. 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вето" (49124, м. Дніпро, вул. Липова, 6; ) 3 000,00 грн. - основного боргу, 70,07 грн. 3% річних, 233,27 грн. інфляції грошових коштів, 2 247,60 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 22.11.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко