РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/11426/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Ленд» (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чанта Маунт» (м. Київ)

про стягнення 49.607,83 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спайс Ленд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чанта Маунт» про стягнення 49.607,83 грн, з яких: 42.334,96 грн основного боргу, 3.788,30 грн пені, 2.613,22 грн інфляційних втрат та 871,35 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 12/11/20 від 12.11.2020 в частині повної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/11426/21 та постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

З підстав відсутності фінансування означену ухвалу було скеровано сторонам засобами поштового зв`язку 06.10.21.

08.10.2021 відповідачем в межах встановлених процесуальних строків подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що: якість поставленого позивачем товару документально не підтверджена; товар знаходиться на складі відповідача на зберіганні; позивачем не подано доказів існування заборгованості за договором поставки від 12.11.2020 № 12/11/20; штрафні санкції нараховано безпідставно.

Означений відзив отримано позивачем 20.10.2021.

27.10.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти доводів позивача, викладених у відзиві, а також клопотання про закриття провадження у справі в частині з підстав оплати відповідачем 5.000,00 грн.

Вказану відповідь на відзив отримано відповідачем 02.11.2021., однак станом на дату постановлення даного рішення жодних заперечень до суду відповідачем надано не було.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

12.11.2020 між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) було укладено Договір поставки № 12/11/20 (Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю товар, визначений сторонами у специфікації до цього Договору (Товар), а Покупець - прийняти й оплатити Товар на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

У п. 9.1 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд бере до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умови поставки Товару: DDP (поставка очищеного від мит і зборів Товару) (склад Покупця: 07354, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. 1-го Травні, буд. 71), відповідно до Інкотермс-2010 та/або на інших умовах, визначених сторонами у видатковій накладній. Датою поставки Товару вважається дата передачі Покупцю Товару, що підтверджується видатковою накладною на кожну партію Товару, підписаною уповноваженими представниками сторін. Право власності на Товар та всі ризики, включаючи ризик випадкового пошкодження (втрати) Товару, переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару Покупцеві, що підтверджується належно оформленою довіреністю та видатковою накладною, підписаною представниками обох сторін (пункт 4.1, 4.4 та 4.5 Договору).

Між сторонами було підписано та скріплено печатками сторін видаткові накладні на поставку Товару на загальну суму 77.064,60 грн (№ 1857 від 13.11.2020 на суму 24.255 грн та № 2002 від 04.12.2020 на суму 52.809,60 грн).

Оцінюючи подані позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо поставки Товару відповідачу докази, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідачем не надано суду жодних доказів направлення позивачу претензій щодо кількості, асортименту, якості, комплектності поставленого Товару.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, долучені до матеріалів справи видаткові накладні є належними доказами передачі Товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки Товару на суму 77.064,60 грн в межах Договору здійснено належним чином.

Встановлені факти та обставини спростовують доводи відповідача, що не підтверджені жодними доказами та викладені в письмовому відзиві на позовну заяву.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.5 Договору сторони погодили, що оплата за поставлений Товар здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів з дати поставки Товару на склад Покупця і підписання сторонами видаткових накладних на Товар.

Враховуючи дати поставки Товару, строк його оплати є таким, що настав.

Відповідач сплатив позивачу 39.729,64 грн, з яких 5.000,00 грн 13.08.2021 після звернення позивача з цим позовом до суду.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Таким чином, спір в даній справі частково припинив своє існування в частині суми основного боргу в розмірі 5.000,00 грн під час розгляду справи в зв`язку зі сплатою відповідачем зазначеної суми, що підтверджено позивачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищенаведене, в зв`язку з тим, що відповідач сплатив позивачу частину суми основного боргу після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в зв`язку з відсутністю предмету спору в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5.000,00 грн основного боргу.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивачем заявлено про покладення судового збору в цій частині на відповідача.

Отже, витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на відповідача.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Оскільки грошові кошти від відповідача за Товар позивачу надійшли не в повному обсязі, то вказане зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Ленд» з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження позивача з боку відповідача належними доказами не спростовані.

З огляду на вказане в сукупності судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем за представленими до матеріалів справи документами становить 37.334,96 грн, з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов задовольняється судом в цій частині в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3.788,30 грн пені, 2.613,22 грн інфляційних втрат та 871,35 грн 3% річних, суд встановив наступне.

За несвоєчасну оплату за Договором Постачальник має право застосувати до Покупця відповідальність у вигляді стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 10% від суми несвоєчасно оплаченого Товару Покупцем (п. 7.2 Договору).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з перерахування коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у періоди, які вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням дат, періодів та сум, визначених позивачем, з врахуванням того, що: прострочення на суму 24.255 грн настало з 28.11.2020, а на суму 52.809,60 грн - з 19.12.2020, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3.788,30 грн пені, 2.613,22 грн інфляційних втрат та 871,35 грн 3% річних.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 130, 219, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чанта Маунт» (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 15, оф. 65; ідентифікаційний код 42265961) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Ленд» (03022, м. Київ, пров. Охтирський, буд. 3, літ. В; ідентифікаційний код 37166741) 5.000 (п`ять тисяч) 00 коп. суми основного боргу.

2. В іншій частині вимог позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чанта Маунт» (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 15, оф. 65; ідентифікаційний код 42265961) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Ленд» (03022, м. Київ, пров. Охтирський, буд. 3, літ. В; ідентифікаційний код 37166741) 37.334 (тридцять сім тисяч триста тридцять чотири) грн 96 коп. суму основного боргу, 3.788 (три тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн 30 коп. пені, 2.613 (дві тисячі шістсот тринадцять) грн 22 коп. інфляційних втрат, 871 (вісімсот сімдесят одну) грн 35 коп. 3% річних та 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко