СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Харків Справа № 922/2141/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.

за участю:

прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил Ковальчук О.І. (посвідчення № 064914 від 17.06.2021),

представника позивача Вельми І.О. (довіреність № 220/202/д від 13.04.2021),

представника відповідача Степанишеної А.В. (довіреність № 158/ю від 17.05.2021),

представника третьої особи Павленко О.В. (витяг з Положення про Управління юридичної підтримки ДК «Укроборонпром», Витяг з посадової інструкції провідного юрисконсульта Управління юридичної підтримки ДК «Укроборонпром», Витяг з Наказу № 92-ОС від 19.02.2020)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, Донецька область, м. Краматорськ (вх.№ 3215 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 (суддя Суслова В.В., повне рішення складено 14.09.2021),

за позовом Першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 21) в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6),

до Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний концерн «Укроборонпром» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36),

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 Перший заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» (відповідач; ДП «ХКБМ»), в якому просив:

-стягнути з Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» на користь Міністерства оборони України штрафні санкції у розмірі 1 909 394, 4 грн за порушення строків виконання умов Державного контракту від 19.09.2007 № 247/2/07-9;

-стягнути з відповідача - Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил судовий збір в сумі 28 640, 92 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено, що за Державним контрактом від 19.09.2007 №247/2/07-9 терміном здачі готової продукції за 5 етапом контракту було встановлено 15.06.2020, проте відповідно до акту приймання-передачі науково-технічної продукції, створеної в ході виконання робіт етапу 5 дослідно-конструкторської роботи, шифр «Верба/1», відповідач виконав, а позивач прийняв продукцію лише 15.12.2020. За порушення строків виконання встановлених цим Контрактом робіт (етап 5) відповідачу згідно п. 41 Контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції на загальну суму 1 909 394,40 грн, яких: 1 379 006,72 грн пеня за період з 15.06.2020 по 15.12.2020 та 530 387,68 грн - штраф.

Поряд із цим, як на підставу представництва, прокурор посилається на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якою визначено виключні випадки представництва прокурором інтересів держави в суді, а також на ст. 53 ГПК України. За твердженнями прокуратури, Міністерством оборони України, як органом уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не було вжито заходів щодо звернення до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за Державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-9, що призводить до порушення економічних інтересів держави, необхідність захисту яких, відповідно до положень статті 131-1 Конституції України, покладено на органи прокуратури.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.07.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний концерн «Укроборонпром» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ).

Відповідачем у відзиві на позов було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, яке обґрунтовано, серед іншого, тим, що:

-під час виконання Державного контракту виникли істотні обставини, які не залежали від підприємства та не дозволили виконати свої зобов`язання своєчасно, це, зокрема, запровадження на території України карантинних та обмежувальних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусу, що призвело до введення на підприємстві з 24.03.2020 вимушеного простою та відновлення робіт лише з 18.05.2020 до 08.06.2020, а потім з 23.06.2020 до 19.10.2020. Однак перебуваючи в таких умовах, ДП «ХКБМ» вживало всіх можливих заходів щодо виконання робіт у стислі строки;

-вина ДП «ХКБМ» в недотриманні строків проведення робіт за Державним контрактом відсутня, оскільки відповідач не міг передбачити такі обставини на момент укладання додаткової угоди № 19 від 06.04.2020 до Державного контракту, їх зумовлено причинами, які не залежали від підприємства і перебували поза його контролем, та яких воно не могло усунути самостійно, при всій турботливості та обачності;

-в даному випадку штрафні санкції носять виключно компенсаційний характер, проте є неспіврозмірними, перетворюються на непомірний тягар для підприємства та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача;

-відсутність передбаченого договірними домовленостями авансування також не давала можливості підприємству в повній мірі дотримуватися графіку робіт, але незважаючи на це ДП «ХБКМ» розпочало та виконало 5-й етап робіт за рахунок власних обігових коштів.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 задоволено клопотання Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро машинобудування імені О.О. Морозова» щодо зменшення штрафних санкцій на 99%. Позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» на користь Міністерства оборони України штрафні санкції у розмірі 19 093,94 грн, за порушення строків виконання умов державного контракту від 19.09.07 № 247/2/07-9. Стягнуто з Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил витрати зі сплати судового збору у розмірі 28 640,92 гривень. В частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 890 300,46 грн - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 909 394,40 грн є обґрунтованими. Водночас, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, судом задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%, оскільки встановлено у даному конкретному випадку обставини, за яких можливе їх зменшення.

Керівником Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій скаржник посилаючись на безпідставне та необґрунтоване жодними підставами та доказами зменшення судом розміру штрафних санкцій, просить рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судові витрати у зв`язку із поданням апеляційної скарги прокурор просить стягнути з відповідача. Також прокурором заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що:

-відповідач не надав доказів і не довів існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, а суд першої інстанції не встановив чи існують такі обставини, які дають право зменшити розмір неустойки (штраф, пеня), а отже безпідставно задовольнив клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки;

-вирішуючи питання щодо зменшення штрафних санкцій суд першої інстанції врахував тільки прохання відповідача і проігнорував інтереси Міністерства оборони України та держави, адже Державний контракт був укладений для своєчасного забезпечення Збройних Сил України озброєнням. Невиконання та порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України, і шкода, яка спричиняється Міністерству оборони України невиконанням зобов`язань, є безпосередньою шкодою інтересам держави;

-суд першої інстанції не обґрунтував підстав, доведених належними та допустимими доказами щодо зменшення розміру штрафних санкцій та залишив поза увагою, що можливість зменшення розміру стягнення неустойки повинна ґрунтуватися тільки на доказах, якими підтверджені обставини щодо можливості зменшення розміру стягнення неустойки (відповідна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у постановах від 24.07.2019 у справі № 911/1608/18, від 03.10.2019 у справі № 914/2202/18, від 12.09.2019 у справі № 910/10427/18, від 11.09.2019 у справі № 905/2149/18, від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 20.02.2020 у справі № 910/7970/20).

Окремо прокурор зазначив, що всі штрафні санкції, які стягуються за рішеннями господарських судів, направляються до Державного бюджету України, а їх стягнення з недобросовісних виконавців це спонукання їх в подальшому виконувати свої зобов`язання при виконанні державних контрактів належним чином, а тому твердження відповідача про компенсаційний характер санкцій, їх неспіврозмірність та джерело отримання додаткових прибутків позивачем, є безпідставним.

Автоматизованою системою документообігу Східного апеляційного господарського суду для розгляду справи № 922/2141/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Попков Д.О., суддя Медуниця О.Є., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 поновлено Керівнику Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 та відкрито апеляційне провадження у справі; іншим учасникам справи запропоновано у строк до 11.11.2021 (включно) подати до суду відзиви на апеляційну скаргу; справу № 922/2141/21 призначено до апеляційного розгляду на 23.11.2021 о 12:30 год.; зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21.

11.11.2021, тобто у встановлені судом строки, ДП «ХКБМ» надало відзив на апеляційну скаргу (вх. № 13095), в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу прокурора без задоволення. Відповідач вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а викладені в апеляційній скарзі доводи їх не спростовують. Наполягає, що ДП «ХБКМ» в повному обсязі виконало умови Державного контракту від 19.09.2007№247/2/07-9, затримка виконання 5 етапу відбулася із незначним запізненням з причин, що не залежали від волі, дій та бажань відповідача, що свідчить про відсутність вини підприємства. На момент укладання додаткової угоди № 19 від 06.04.2020 ДП «ХКБМ» було забезпечено необхідними ресурсами, виробничими потужностями та достатнім штатом кваліфікованих працівників для виконання робіт, тому правомірно розраховувало належним чином виконати роботи в терміни, передбачені Державним контрактом. Однак під час виконання Державного контракту виникли істотні обставини, які не залежали від підприємства, та не дозволили виконати свої зобов`язання своєчасно, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку в оскаржуваному рішенні. В даному випадку також відсутні і негативні наслідки для позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків та будь-яких інших негативних наслідків, в т.ч. не було завдано шкоди економічними інтересам держави.

Окремо відповідач зазначив, що на користь позивача вже стягнуто з відповідача штрафні санкції за затримку виконання контракту №247/2/07-9 від 19.09.2007 в сумі понад мільйон гривень, що підтверджується судовими рішеннями у справах №910/5612/17, №922/1628/17, №910/23329/17, №922/821/19, а тому вважає, що заявлені у даній справі вимоги про стягнення ще штрафних санкцій в сумі майже 2 мільйона гривень є нічим іншим, як способом збагатитися за рахунок відповідача.

Державний концерн «Укроборонпром» також у встановлені судом строки (11.11.2021) направив засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу (вх. № 13250), в якому проти доводів скаржника категорично заперечує, вважає, що ДП «ХКБМ» виконано зобов`язання за Контрактом у повному обсязі. Роботи, визначені Контрактом, виконувалися за власні обігові кошти, а у зв`язку з пандемією COVID-19 та введенням карантину в Україні Підприємство об`єктивно не мало змоги розпочати та завершити роботи у визначені Контрактом строки. Міністерство оборони України у даному випадку понесло нульові збитки, тому за наведених обставин у їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

Крім того, ДП «Укроборонпром» просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на те, Державний контракт від 19.09.2007 № 247/2/07-9 був укладений на виконання дослідно-конструкторської роботи (ДКР) по темі Модернізація реактивної системи залпового вогню БМ-21 «Град», шифр «Верба/1», а не для своєчасного забезпечення Збройних Сил України озброєнням, як про те безпідставно зазначає прокурор. Згідно з Контрактом відповідач зобов`язався виконати з дотриманням законодавства ДКР шифр «Верба/1» і передати замовнику Науково-технічну продукцію (конструкторську документацію, дослідні зразки, макети, вузли, блоки, спецобладання, матеріальні цінності), створені (виготовлені, закуплені) під час виконання ДКР в цілому (етапів, підетапів робіт), а не озброєння.

22.11.2021 Міністерство оборони України в порядку ст. 42, 46 ГПК України надало пояснення на апеляційну скаргу (вх. № 13463), в яких повністю підтримує доводи апеляційної скарги керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, вважає рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі № 922/2141/21 незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що вирішуючи питання щодо зменшення неустойки суд першої інстанції повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, але цього не зробив. Також на думку позивача суд не встановив, які саме наслідки настали для Міністерства оборони України щодо несвоєчасного виконання робіт по Контракту. Так, на даний час в державі триває операція Об`єднаних сил на Сході країни, а відсіч і стримування збройної агресії здійснюють Збройні Сили України, тому несвоєчасне забезпечення ЗСУ Міністерством оборони України відповідною військовою технікою в першу чергу впливає на репутацію позивача, що також викликає обурення військовослужбовців щодо їхнього забезпечення озброєнням, яке Міністерство зобов`язане надавати. Крім того, позивач зазначає, що жодного контракту для потреб Міноборони відповідач не виконав вчасно.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у зв`язку з відпусткою судді Попкова Д.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 922/2141/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021 для розгляду справи № 922/2141/21 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.

У судове засідання 23.11.2021 усі учасники справи направили своїх представників.

Прокурор Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил у судовому засіданні підтримав у повному обсязі доводи та обґрунтування апеляційної скарги та додатково зазначив, що грошові кошти, які заявлені до стягнення у цій справі, повинні бути спрямовані до Державного бюджету, і тому жодних додаткових прибутків Міністерство оборони України не отримує. На момент узгодження строків виконання робіт за Державним контрактом на підприємстві відповідача вже було запроваджено простій, у зв`язку із карантинними обмеженнями, і ніхто не примушував ДП «ХКБМ» узгоджувати такі строки.

Представник позивача у судовому засіданні 23.11.2021 наголосив на безпідставності доводів відповідача, адже факт прострочення зобов`язання з виконання робіт за Державним контрактом, предметом якого є державне оборонне замовлення, з боку ДП «ХКБМ» є доведеним і останнім не оспорюється. Просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

В свою чергу уповноважений представник відповідача просив суд залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, як необґрунтовану, оскільки предметом Державного контракту є не поставка озброєння, а дослідно-конструкторські роботи, які відповідач виконав із незначним простроченням, у повному обсязі та належним чином без жодних зауважень щодо виконаної роботи з боку Міністерства оборони України, за власні обігові кошти, без авансування таких робіт та у стислі строки за умов вимушеного простою, пов`язаного із карантинними обмеженнями. Вина підприємства відповідача у порушенні строків виконання робіт об`єктивно відсутня. Окремо представник відповідача зазначив, що результати обумовлених етапом 5 Державного контракту робіт були передані позивачу за відповідним актом приймання-передачі, але до теперішнього часу знаходяться на підприємстві ДП «ХКБМ» на безоплатному зберіганні і Міністерством оборони України чомусь не використовуються, тому права та інтереси МОУ відповідачем не порушені. Державний контракт виконується відповідачем вже 13 років, в який позивачем, як замовником робіт, постійно вносилися зміни та корегування, на що ДП «ХКБМ» не має жодного впливу.

Представник ДК «Укроборонпром» надав усні пояснення у справі, повністю підтримавши доводи відповідача.

Апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами частини другої цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі та пояснення учасників справи у відповідності до приписів частини першої статті 210 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні 23.11.2021 представників учасників справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил без задоволення, зважаючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено і не оспорюється сторонами у справі, що 19.09.2007 Міністерством оборони України (Замовник) укладено Державний контракт № 247/2/07-9 з Державним підприємством «Харківське Конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» (Виконавець) на виконання дослідно-конструкторської роботи (далі - ДКР) по темі Модернізація реактивної системи залпового вогню БМ-21 «Град», шифр «Верба/1» (т. 1 а.с. 16-25).

Додатковою угодою від 28.11.2012 № 1 зміст контракту викладено в новій редакції.

Згідно з пунктом 1 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012; т. 1 а.с. 26-39) Виконавець (КП «ХБКМ») зобов`язується за тактико - технічним завданням Замовника виконати з дотриманням законодавства ДКР, шифр «Верба/1», за державним оборонним замовленням і передати Замовнику (Міністерству оборони України) науково - технічну продукцію (конструкторську документацію, дослідні зразки, макети, вузли, блоки, спецобладнання, матеріальні цінності) (далі - НТП), створені (виготовлені, закуплені) під час виконання ДКР в цілому (етапів, під етапів робіт), вчинити інші дії передбачені контрактом згідно з рішенням Замовника, а Замовник - прийняти встановленим порядком виконані роботи та оплатити їх. Повний обсяг робіт, який підлягає виконанню, викладений у Календарному плані виконання ДКР, шифр «Верба/1» до Контракту від 19.09.2007 № 247/2/07-09 (Додаток № 1 до цієї Додаткової угоди; т.1 а.с. 40-42).

Підставою для укладення цієї Додаткової угоди є Спільне рішення Міністерства оборони та Міністерства промислової політики України від 03.03.2006 та показники державного оборонного замовлення на 2012 рік, які затверджені КМУ від 03.05.2012 № 360-4 (зі змінами) (п. 2 Додаткової угоди № 1).

Пунктом 14 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) визначено, що приймання робіт етапів (підетапів) ДКР, Науково-технічної продукції здійснюється відповідно до «Календарного плану» комісією замовника, або за його дорученням 85 Військовим представництвом Міністерства оборони України (далі - 85 ВП МОУ), у порядку, який визначено стандартами Системи розроблення та поставлення на виробництво озброєння та військової техніки за умовами цього контракту, з оформленням Акту приймання робіт етапу (підетапу). Акт приймання робіт етапу (підетапу) затверджується замовником. На підставі акту приймання робіт етапу (підетапу) 85 ВП МОУ видає посвідчення на виконані роботи етапу (підетапу).

При цьому, пунктом 17 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) визначено, що Акт приймання - передачі Науково-технічної продукції надається на затвердження Замовнику разом із наступними документами:

-актом приймання робіт етапу (підетапу);

-посвідченням 85 ВП МОУ на виконані роботи етапу;

-висновком 85 ВП МОУ;

-РКМ, завізованими 85 ВП МОУ щодо рівня договірної ціни;

-копії: платіжних доручень, рахунків і накладних на придбані (отримані, створені) товари, матеріали, спеціальне обладнання, договорів, калькуляцій кошторисної вартості та Актів приймання - передачі Науково-технічної продукції у співвиконавців.

Відповідно до пункту 18 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) датою виконання етапів (підетапів) робіт (ДКР в цілому) є дата затвердження замовником Акту приймання робіт етапу (підетапу, ДКР в цілому).

Пунктом 19 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) визначено, що у разі відмови від затвердження Акту приймання робіт етапу (під етапу, ДКР в цілому) Замовник протягом 20 днів із моменту його отримання, складає мотивовану відмову, про що повідомляє виконавця.

Згідно пунктів 21, 22, 23 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) Виконавець у трьохмісячний термін після затвердження Акту приймання-передачі НТП проводить за участю 85 ВП МОУ інвентаризацію матеріальних цінностей, які залишилися, зокрема і у співвиконавців, та складає Акт інвентаризації матеріальних цінностей, які були виготовлені (придбані) під час виконання ДКР. Акти інвентаризації, Інвентаризаційні відомості та пропозиції щодо подальшого використання матеріальних цінностей, які належать Замовнику, надаються 85 ВП МОУ до структурних підрозділів МОУ з питань управління представництвами Замовника та з питань розроблення (модернізації) озброєння та військової техніки для врахування. Після завершення ДКР зазначені матеріали надаються до служб забезпечення органів військового управління, відповідно до закріпленої номенклатури, для обліку та прийняття рішення щодо їх подальшого використання. Рішення щодо подальшого використання матеріальних цінностей приймає Замовник. Створена НТП приймається Виконавцем на безоплатне відповідальне зберігання з укладанням договору зберігання.

Згідно підпунктів 7, 10 пункту 30 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) Виконавець зобов`язаний: передати дослідник зразок Замовнику не пізніше 20 днів до встановленого строку проведення державних випробувань; за власний рахунок забезпечувати зберігання матеріальних цінностей, які залишились після виконання ДКР, до отримання рішення Замовника щодо їх подальшого використання.

За змістом пунктів 58, 64 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) створена або придбана за цим контрактом і оплачена Замовником продукція переходить у власність держави. Виключне право її використання та розпорядження нею належить Замовнику (МОУ).

Строки виконання ДКР в цілому (кожного етапу, підетапу) визначаються сторонами в Календарному плані (пункт 25 Державного контракту).

Календарним планом виконання ДКР, шифр «Верба/1» до Державного контракту (в редакції, викладеної в додатку 1 до додаткової угоди № 19 від 06.04.2020), виконання 5 етапу робіт «Коригування РКД та дороблення дослідних зразків за результатами державних випробувань» передбачено у термін 10.02.2020 - 15.05.2020 з терміном здачі - 15.06.2020.

Додатковою угодою від 10.12.2020 № 20 затверджено «Календарний план» виконання ДКР шифр «Верба/1» до державного контракту від 19.09.2007 № 247/2/07-9, яким визначено, що 5 етап виконання ДКР шифр «Верба/1» Коригування РКД та дороблення дослідних зразків за результатами державних випробувань, здійснюється з 10.02.2020 по 15.05.2020, а його здача має бути завершена до 15.06.2020 (т.1 а.с. 55-62).

Ураховуючи те, що станом на 15.06.2020 договірні зобов`язання відповідач не виконав, Акт приймання робіт етапу 5 на затвердження замовнику не надав, Міністерством оборони України на адресу відповідача направлено претензію від 15.06.2020 № 403/2/1/4041 про сплату пені в сумі 7804,06 грн та 546284,20 грн штрафу за прострочення терміну виконання та здачі робіт етапу 5 (т.1 а.с. 54).

У відповідь на претензію відповідач повідомив позивача про те, що:

-затримка проведення 5 етапу ДКР шифр «Верба/1» зумовлена істотними обставинами, які не залежали від підприємства та не дозволили виконати свої зобов`язання своєчасно (запровадження на території України карантинних та обмежувальних заходів з запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19);

-станом на 19.06.2020 (тобто на 4 день прострочення терміну виконання зобов`язання) роботи за державним контрактом завершенні, про що замовника повідомлено відповідним листом (від 19.06.2020 № 2271/51).

Але тільки 30.10.2020 відповідач повідомив позивача про готовність пред`явлення продукції листом №4461/51.

30.10.2020 замовником на адресу виконавця скеровано лист №403/2/5/8693 про доручення 85 військовому представництву МОУ призначення комісії для приймання робіт та оформлення відповідного акту.

Як вказує прокурор, терміном здачі готової продукції за 5 етапом контракту було встановлено 15.06.2020, проте відповідно до акту приймання-передачі науково-технічної продукції, створеної в ході виконання робіт етапу 5 дослідно-конструкторської роботи, шифр «Верба/1» за державним контрактом від 19.09.2007 №247/2/07-9 Виконавець виконав, а Замовник прийняв продукцію лише 15.12.2020.

Згідно пункту 41 Державного контракту (в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) за порушення встановлених цим Контрактом термінів виконання етапів (підетапів), виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від ціни поточного етапу (підетапу) за кожен день прострочення, а за прострочення термінів понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від ціни етапу (підетапу).

Ураховуючи порушення Виконавцем строків виконання робіт етапу 5 за Державним контрактом, відповідачу нараховано та заявлено до стягнення у цій справі штрафні санкції на загальну суму 1909394,40 грн, яких: 1379006,72 грн пеня за період з 15.06.2020 по 15.12.2020 та 530387,68 грн - штраф.

Суд першої інстанції, вивчивши доводи прокурора відносно наявності підстав його звернення до суду з позовною заявою, встановив, що на виконання вимог ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурором при зверненні до суду з позовом було належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду саме прокурора, а також зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Вказаний висновок сторонами не заперечується.

Судом першої інстанції також встановлено і не оспорюється сторонами у справі, що прокуратурою правомірно було визначено період прострочення зобов`язання за Державним контрактом щодо виконання відповідачем 5 етапу робіт - з 15.06.2020 по 15.12.2020, а нарахування штрафних санкцій у розмірі 1909394,40 грн не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено прокуратурою арифметично вірно, тому позов в частині їх стягнення є обґрунтованим.

При цьому суд першої інстанції за результатами розгляду клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, визнав за можливе зменшити їх розмір на 99%, стягнувши з відповідача на користь позивача 19093,94 гривень за порушення строків виконання умов Державного контракту.

Керівник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вважає відсутніми підстави для зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій в даному випадку.

Надаючи правову оцінку доводам скаржника та наданим сторонами у справі запереченням (поясненням) на апеляційну скаргу, колегія суддів, ураховуючи приписи статті 269 Господарського процесуального кодексу України та на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідачем не заперечуються доводи позивача та прокурора про те, що ДП «ХКБМ» прострочило виконання робіт етапу 5 та ДКР Верба за Державним контрактом в цілому на 182 дні.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (статті 549 Цивільного кодексу України ).

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що за умовами укладеного між сторонами Державного контракту (пункт 41 в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.11.2012)/, за порушення встановлених цим Контрактом термінів виконання етапів виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від ціни поточного етапу за кожен день прострочення, а за прострочення термінів понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від ціни етапу.

Отже, відповідач за умовами Державного контракту зобов`язався нести відповідальність за прострочення виконання визначених робіт та сплатити пеню і штраф.

Водночас, відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.

Отже, частина перша статті 233 Господарського кодексу України та частина третя статті 551 Цивільного кодексу України містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК вказує на неспівмірність розміру пені з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення (постанова Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).

Судова практика щодо застосування статей 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України є усталеною. Суди застосовують низку наступних загальних підходів (правил) при визначення розміру пені, сформованих судовою практикою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі №913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 19.01.2021 у справі №920/705/19, від 27.01.2021 у справі №910/16181/18, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі №916/39/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 13.04.2021 у справі №914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17).

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 ГК та ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховувалися такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

-ступінь виконання зобов`язання боржником;

-причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

-тривалість прострочення виконання;

-наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

-поведінку боржника;

-поведінку кредитора;

-майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

-негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення);

-ризики настання неплатоспроможності боржника;

-статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

-майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Наявність підстав для зменшення штрафних санкцій визначається судом, виходячи з обставин кожної окремої справи, які в кожному конкретному випадку є різними.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про їх стягнення. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. 86, 236-238 ГПК України).

Так, стаття 86 Господарського процесуального кодексу передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Із матеріалів справи убачається, що звертаючись до суду із заявою про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач послався на таке.

Календарним планом виконання ДКР, шифр «Верба/1» до Державного контракту (в редакції, викладеної в додатку 1 до додаткової угоди № 19 від 06.04.2020), виконання 5 етапу робіт «Коригування РКД та дороблення дослідних зразків за результатами державних випробувань» передбачено у термін 10.02.2020 - 15.05.2020 з терміном здачі - 15.06.2020, а тому підприємство враховувало, що термін виконання робіт 5 етапу орієнтовно становить 4,5 місяці, а саме:

-коригування РКД за результатами державних випробувань 60 днів;

-доробка дослідного зразка БМ-21У та ТЗМ за результатами державних випробувань та доробка нестандартних засобів технологічного оснащення за результатами державних випробувань 30 днів;

-коригування ескізної КД нестандартних засобів технологічного оснащення за результатами держаних випробувань - 15 днів;

-проведення додаткових випробувань дослідних зразків БМ-21У та ТЗМ і МВК для перевірки РКД - 20 днів;

-коригування РКД по зауваженням МВК для організації серійного виробництва (при необхідності) - 10 днів.

Згідно з пунктом 6 Державного контракту (в редакції додаткової угоди № 1 від 28.11.2012) виконання робіт проводиться... у порядку визначеному стандартами Системи розроблення та поставлення на виробництво озброєння та військової техніки» передбачених ДСТУ В-П 15.203:2017, що має гриф «Для службового користування».

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди № 18 від 13.12.2019 до Державного контракту сторони встановили, що умови Контракту застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання згідно розділу II глави 52 пункту 3 ст. 631 Цивільного кодексу України. Крім того, згідно календарного плану додаткової угоди № 18, термін виконання 5 етапу робіт повинен був визначатися за окремою додатковою угодою.

Відповідач зауважив, що у відповідності до зазначених домовленостей, фактично підприємство розпочало виконувати 5-й етап робіт з 03.02.2020, відповідно до затвердженого 22.02.2019 сторонами «план-графіку заходів щодо коригування робочої конструкторської документації та доробки дослідного зразка реактивної системи залпового вогню БМ-21У «Град», шифр «Верба/1» за результатами державних випробувань», ще до погодження додаткової угоди № 19 від 06.04.2020, та планувало завершити їх до 15.05.2020, що підтверджується Наказом ДП «ХКБМ» від 10.02.2020 № 53 «Про уточнення РКД та доробки дослідних зразків БМ-021У і ТМЗ за результатами державних випробувань в рамках ДКР, шифр «Верба/1», яким зокрема затверджено графік доробки БМ-21У та ТМЗ та визначено склад робочої групи.

Таким чином, підписуючи додаткову угоду № 19 до Державного контракту з терміном виконання робіт до 15.05.2021, підприємство відповідача спиралося в першу чергу на затверджений вище Графік.

Отже, відповідач стверджує, що на момент укладання додаткової угоди № 19 від 06.04.2020 ДП «ХКБМ» було забезпечено необхідними ресурсами, виробничими потужностями та достатнім штатом кваліфікованих працівників для виконання робіт, тому правомірно розраховувало належним чином виконати роботи в терміни, передбачені Державним контрактом.

Однак під час виконання Державного контракту виникли істотні обставини, які не залежали від підприємства, та не дозволили виконати свої зобов`язання своєчасно.

Так, відповідно до абзацу 1 п. 11 Державного контракту (в редакції додаткової угоди № 19) за рішенням Замовника розрахунки за роботи можуть здійснюватися шляхом проведення попередньої оплати у розмірі 80% від вартості робіт поточного етапу (підетапу) ДКР у межах зобов`язань, взятих на поточний бюджетний період за Контрактом....

Пунктом 8 Контракту в редакції додаткової угоди № 19, передбачено що «Бюджетні зобов`язання та обсяг фінансування у 2020 році складають 7804059,58 грн».

Як пояснює відповідач, починаючи з 03.02.2020 ДП «ХКБМ» розпочало виконання 5-го етапу робіт «Коригування РКД та дороблення дослідних зразків за результатами державних випробувань» за рахунок власних обігових коштів. Під час виконання даних робіт, ДП «ХКБМ» неодноразово зверталося до Замовника (позивача) з проханням як скоріше вирішити питання щодо забезпечення перерахування коштів, від орієнтовної вартості робіт 5-го етапу, встановленої згідно висновку військового представництва 85 МОУ (ВП 85 МОУ) від 25.10.2019 № 1714, загальна орієнтовна вартість яких складала 7816059,59 (листи від 02.10.2019 за вих. № 4479/52; від 18.02.2020 за вих. № 818/52; від 05.03.2020 за вих. № 1097/52; від 03.04.20 за вих. № 1398/52). Однак жодної відповіді ДП «ХКБМ» на ці листи не було отримано, як і коштів відповідно.

Таким чином, усі роботи 5-го етапу підприємством були виконані за власні обігові кошти, про що свідчить Акт від 15.12.2020 приймання-передачі науково-технічної продукції, створеної в ході виконання робіт етапу 5 дослідно-конструкторської роботи, шифр «Верба/1» за державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-9, в якому зазначено, що авансування робіт етапу 5 ДКР Замовником не здійснювались. Виконані роботи етапу 5 підлягають оплаті в обсязі 7576966,88 грн.

Аргументуючи підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відповідач послався на те, що відсутність авансування не давала можливості підприємству в повній мірі дотримуватися затвердженого Графіку доробки дослідного зразка, враховуючи строки, протягом яких Замовником затверджувались документи, складання та затвердження яких передбачено умовами стандарту Системи розроблення та поставлення на виробництво озброєння та військової техніки (ДСТУ В-П 15.203:2017).

Також відповідачем зазначено, що Додаткова угода № 19 від 06.04.2020 була підписана сторонами під час І етапу запровадження на території України карантинних та обмежувальних заходів з запобігання поширенню на території України коронавірусу, введених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», які передбачали установлення на всій території України карантину з 12 березня до 22 травня 2020 року. При цьому були заборонені регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, крім перевезень легковими автомобілями, службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення встановлених протиепідеміологічних заходів), перевезення пасажирів метрополітеном тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211» встановлено, що особами, які потребують самоізоляції, є особи, які досягли 60-річного віку, крім осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність об`єктів критичної інфраструктури. Особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживають.

Відповідачем наголошено, що питома частка працівників ДП «ХКБМ», зокрема безпосередньо зайнятих у виконанні робіт за Державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-09, живуть у приміських районах та містах, або у віддалених від підприємства районах міста, тобто ці працівники об`єктивно не могли потрапити до роботи громадським транспортом, метрополітеном та міжміським транспортом. Окрім того, до складу робочої групи, визначеному наказом від 10.02.2020 № 53, переважно входять працівники, які досягли 60-річного віку (з 5 осіб 4 - працівники, які досягли 60-річного віку), тобто ці особи підпадали під категорію осіб, для яких передбачалась обов`язкова самоізоляція.

Зазначене призвело до того, що з 24 березня 2020 року на ДП «ХКБМ» було запроваджено простій.

Оскільки карантин, запроваджений Постановою Кабінету Міністрів України від № 211, встановлювався до 22.05.2020, то при кінцевому терміні здачі робіт (15.06.2020), підприємство встигало своєчасно виконати та здати роботи за Державним контрактом.

Водночас, рішеннями уряду України карантинні заходи та обмеження неодноразово продовжувались. У зв`язку з чим, на підприємстві продовжувалась дія простою (накази від 23.03.2020 № 238-к, від 27.03.2020 № 241-к, від 03.04.2020 № 250-к, від 10.04.2020 № 258- к, від 24.04.2020 № 283-к, від 08.05.2020 № 322-к, від 05.06.2020 № 405-к, від 19.10.2020 № 831-к, від 23.10.2020 № 845-к, від 29.10.2020 № 871-к, від 13.11.2020 № 913-к, від 27.11.2020 № 943-к).

Робота на ДП «ХКБМ» відновилась лише з 18 травня 2020 до 08 червня 2020 року, а потім з 23 червня 2020 року до 19 жовтня 2020 року.

ДП «ХКБМ» доводить суду, що навіть перебуваючи в таких умовах (відсутність авансування, запровадження на території України карантинних та обмежувальних заходів з запобігання поширенню на території України коронавірусу), підприємство вжило всіх можливих заходів щодо виконання робіт у стислі строки. Проте вина ДП «ХКБМ» в недотриманні строків проведення робіт за етапом 5 контракту відсутня, оскільки усі зазначені обставини ДП «ХКБМ» не могло передбачити на момент укладання додаткової угоди № 19 від 06.04.2020 до Державного контракту, адже їх зумовлено причинами, які не залежали від підприємства і перебували поза його контролем, та яких воно не могло усунути самостійно, при всій турботливості та обачності. Підприємством були вжиті всі можливі заходи для виконання своїх зобов`язань за контрактом.

При вирішенні питання про зменшення пені та штрафу у цьому конкретному випадку суд першої інстанції з огляду на фактичні обставини справи врахував та зазначив в оскаржуваному рішенні про те, що:

-зобов`язання за 5 етапом Державного контракту виконані відповідачем у повному обсязі;

-у справі відсутні і позивачем не надані докази понесення ним збитків та заподіяння позивачу шкоди;

-вина відповідача у простроченні виконання зобов`язання відсутня;

-роботи 5 етапу виконувалися відповідачем за власні обігові кошти;

-підприємство відповідача має стратегічне значення;

-прострочення зобов`язання сталося за обставин, які не залежали від волі відповідача.

Підсумовуючи усі ці обставини, виходячи із загальних засад цивільного законодавства (справедливості, добросовісності, розумності), суд першої інстанції визнав за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався загальних критеріїв зменшення розміру штрафних санкцій, врахував усі обставини цієї справи та дійшов обґрунтованого висновку про можливість такого зменшення на 99%.

Ця мотивація співпадає із усталеними підходами, які склалися в судовій практиці при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що порушення відповідачем строків виконання умов державного контракту вплинуло на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки предметом Державного контракту є не поставка озброєння або відповідної військової техніки, а науково-технічна продукція (конструкторська документація, дослідні зразки, макети, вузли, блоки, спецобладання, матеріальні цінності), створені (виготовлені, закуплені) під час виконання дослідно-конструкторських робіт (ДКР) в цілому (етапів, підетапів робіт).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач виконав ДКР етапу 5 за Державним контрактом із незначним простроченням, у повному обсязі та належним чином без жодних зауважень щодо виконаної роботи з боку Міністерства оборони України, за власні обігові кошти, без авансування таких робіт та у стислі строки за умов вимушеного простою, пов`язаного із карантинними обмеженнями. Протилежного ані прокурором, ані позивачем не доведено.

На момент укладання додаткової угоди № 19 від 06.04.2020 ДП «ХКБМ» було забезпечено необхідними ресурсами, виробничими потужностями та достатнім штатом кваліфікованих працівників для виконання робіт, тому правомірно розраховувало належним чином виконати роботи в терміни, передбачені Державним контрактом. Однак під час виконання Державного контракту виникли істотні обставини, які не залежали від підприємства, та не дозволили виконати свої зобов`язання своєчасно, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку в оскаржуваному рішенні. В даному випадку також відсутні і негативні наслідки для позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків та будь-яких інших негативних наслідків, в т.ч. не було завдано шкоди економічними інтересам держави.

А отже інтереси Міністерства оборони України та держави в даному випадку судом першої інстанції не були проігноровані.

Також колегія суддів приймає до уваги і повідомлені представником відповідача обставини відносно того, що результати обумовлених етапом 5 Державного контракту робіт були передані позивачу за відповідним актом приймання-передачі, але до теперішнього часу знаходяться на підприємстві ДП «ХКБМ» на безоплатному зберіганні і Міністерством оборони України не використовуються, тому відсутнє заподіяння позивачу шкоди несвоєчасним виконанням зобов`язань.

Натомість повідомлені відповідачем у клопотанні обставини, призвели до неможливості виконання ДП «ХКБМ» своїх зобов`язань за 5 етапом Державного контракту у встановлені строки, та істотно вплинули на належне виконання своїх зобов`язань за контрактом. Вина підприємства відповідача у порушенні строків виконання робіт об`єктивно відсутня, адже затримка виконання робіт 5 етапу відбулася з причин, що не залежали від воли, дій та бажань відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи, що зменшення штрафних санкцій є правом, а не обов`язком суду, дійшла висновку, що місцевий господарський суд виходив саме з обставин, які склалися у цій справі, дослідив усі доводи відповідача щодо цього питання, врахував інтереси позивача, взяв до уваги баланс інтересів сторін та вірно застосував положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій на 99%. Аргументи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, ураховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 - без змін.

З урахуванням залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, Донецька область, м. Краматорськ на рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2021 у справі 922/2141/21 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29.11.2021.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.М. Пелипенко