ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.11.2021 Справа № 905/378/13-г

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В, за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 262547, 18 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача не з`явились;

від відповідача не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 262547, 18 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.02.2013 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Машиніченко Олександру Анатолійовичу. Провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.

31.05.2021 до Господарського суду Донецької області від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

01.06.2021 роки Господарський суд Донецької області повторно направив запит експерту Машиніченко Олександру Анатолійовичу про хід проведення судової економічної експертизи та місцезнаходження матеріалів господарської справи № 905/378/13-г.

09.06.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від судового експерта Машиніченко Олександра Анатолійовича надійшов лист, в якому останній зазначає, що експертиза по зазначеній справі проводилася за місцем здійснення експертної діяльності в 2013 року м. Донецьк, пр. Ілліча, 68. Проте, в 2014 році приміщення було зайнято невстановленими особами внаслідок чого справа була втрачена.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.06.2021 призначено судове засідання для розгляду питання про відновлення втраченої справи №905/378/13-г на 01.07.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.07.2021 відновлено окремі матеріали втраченої справи №905/378/13-г за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 262547, 18 грн. в частині наявних матеріалів та судових рішень. Поновлено провадження у справі №905/378/13-г. Справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 29.07.2021 року.

27.07.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.07.2021 відкладено підготовче засідання на 31.08.2021 року.

20.08.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення належних до сплати штрафних санкцій (пені).

30.08.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 31.08.2021 продовжено строк розгляду справи №905/378/13-г на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 29.09.2021 року; підготовче засідання відкладено на 27.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.09.2021 повідомлено сторін, що призначене на 27.09.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку з відпусткою судді Зекунова Е.В.; розгляд справи призначено на 13.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.10.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/378/13-г та призначено розгляд справи по суті на 10.11.2021 року.

У судове засідання 10.11.2021 представник позивача та представник відповідача не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Продавець, Позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (далі Покупець, Відповідач) укладено договір на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) №14/272/11 ( далі Договір), згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві імпортований природний газ в обсязі, зазначеному у п. 2.1. цього Договору (п.1.1. Договору).

Продавець передає Покупцеві у 2011 році природний газ у обсязі до 1500000 куб.м. (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.3.5. Договору кількість газу, поставленого Покупцю, закріплюється щомісячними актами приймання-передачі газу, які підписуються Продавцем і Покупцем.

Не пізніше 5 (п`ятого) числа наступного за місцем поставки газу, Покупець зобов`язується надати Продавцю підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акту приймання-передачі природного газу, в яких зазначаються фактичні обсяги природного газу, його фактична ціна та вартість. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що ціна за 1000 куб.м. газу становить 2282,00 грн без врахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 98,60 грн, крім того ПДВ 20%.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу 2426,24 грн, крім того ПДВ 20% всього з ПДВ 2911,49 грн.

В подальшому сторони укладали додаткові угоди №1 від 02.02.2011, №2 від 05.04.2011, №3 від 27.07.2011, №4 від 31.08.2011, №5 від 30.09.2011, №6 від 14.10.2011, якими вносилися зміни до розділу 5 договору щодо ціни газу.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів в термін до 14 числа місяця, наступного за місцем поставки газу (п.6.1. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 січня 2011 року і діє у частині поставки до 31 грудня 2011 року включно, а у частині розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.11 Договору).

Договір та укладені в його межах додаткові угоди підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

На підтвердження позовних вимог матеріали справи містять акти приймання передачі природного газу за 2011 рік підписані та скріплені печатками сторін:

- за січень 2011 року на суму 203 250,98 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2011 року);

- за лютий 2011 року на суму 747 649,25 грн (акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2011 року);

- за березень 2011 року на суму 1 066 334,83 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2011 року);

- за квітень 2011 року на суму 17 530,02 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2011 року);

- за травень 2011 року на суму 5 452,13 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2011 року);

- за червень 2011 року на суму 1 126 511,98 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2011 року);

- за липень 2011 року на суму 1 692 787,88 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2011 року);

- за серпень 2011 року на суму 1 077 309,56 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2011 року);

- за вересень 2011 року на суму 451 906,07 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2011 року);

- за жовтень 2011 року на суму 568 986,80 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2011 року); за жовтень 2011 року на суму 606 946,98 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2011 року);

- за листопад 2011 року на суму 259 639,65 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2011 року);

- за грудень 2011 року на суму 198 428,50 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2011 року).

Таким чином, на виконання умов Договору, Позивач поставив протягом 2011 року, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 2 375 614 тис. куб. м. на загальну суму 8 022 733,63 грн.

Відповідач повністю розрахувався за спожитий природний газ у 2011 році.

Проте, оплати основного грошового зобов`язання були здійсненні Відповідачем з порушенням строків встановлених п.6.1. Договору, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» пеню у сумі 189 449,83 грн., 3% річних у сумі 36667,71 грн. та інфляційні у сумі 36429,64 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору №14/272/11 від 31.01.2011 року.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір №14/272/11 від 31.01.2011, який за своєю природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать, що Позивач передав, а Відповідач прийняв без зауважень природний газ згідно наступних актів приймання-передачі: за січень 2011 року на суму 203 250,98 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2011 року); за лютий 2011 року на суму 747 649,25 грн (акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2011 року); за березень 2011 року на суму 1 066 334,83 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2011 року); за квітень 2011 року на суму 17 530,02 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2011 року); за травень 2011 року на суму 5 452,13 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2011 року); за червень 2011 року на суму 1 126 511,98 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2011 року); за липень 2011 року на суму 1 692 787,88 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2011 року); за серпень 2011 року на суму 1 077 309,56 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2011 року); за вересень 2011 року на суму 451 906,07 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2011 року); за жовтень 2011 року на суму 568 986,80 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2011 року); за жовтень 2011 року на суму 606 946,98 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2011 року); за листопад 2011 року на суму 259 639,65 грн (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2011 року); за грудень 2011 року на суму 198 428,50 грн (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2011 року).

Загальна вартість поставленого за вище переліченими актами приймання передачі природного газу складає 8 022 733,63 грн.

З матеріалів справи вбачається і відповідачем не оспорюється, що ним порушено умови договору №14/272/11 від 31.01.2011 щодо здійснення своєчасної оплати вартості отриманого природного газу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами частини першої статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередньої оплати), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк на встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За приписами п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів в термін до 14 числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Матеріалами справи підтверджується відсутність основного боргу ПАТ «Маріупольгаз» за цим договором на дату відкриття провадження у цій справі.

Проте, як встановлено, всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та умовах договору відповідач здійснював оплати з порушенням встановленого п.6.1 Договору №14/272/11 від 31.01.2011 строку.

Доказів, що спростовують дане суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. Договору Покупець зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

На підставі даного пункту договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню:

по зобов`язанням за січень 2011 року з 14.02.2011 по 27.02.2011;

по зобов`язанням за лютий 2011 року з 14.03.2011 по 27.03.2011;

по зобов`язанням за березень 2011 року з 14.04.2011 по 27.04.2011;

по зобов`язанням за квітень 2011 року з 14.05.2011 по 31.05.2011;

по зобов`язанням за травень 2011 року з 14.06.2011 по 04.07.2011;

по зобов`язанням за червень 2011 року з 14.07.2011 по 31.07.2011;

по зобов`язанням за липень 2011 року з 14.08.2011 по 27.12.2011;

по зобов`язанням за серпень 2011 року з 14.09.2011 по 28.12.2011;

по зобов`язанням за вересень 2011 року з 14.10.2011 по 28.12.2011;

по зобов`язанням за жовтень 2011 року з 14.11.2011 по 03.01.2012;

по зобов`язанням за листопад 2011 року з 14.12.2011 по 03.01.2012;

по зобов`язанням за грудень 2011 року з 14.01.2012 по 26.01.2012.

Судом встановлено, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» невірно визначено початок нарахування пені.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів в термін до 14 числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

За містом статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи зазначене початком нарахування пені;

по зобов`язанням за січень 2011 року є 15.02.2011;

по зобов`язанням за лютий 2011 року є 15.03.2011;

по зобов`язанням за березень 2011 року є 15.04.2011;

по зобов`язанням за квітень 2011 року є 15.05.2011;

по зобов`язанням за травень 2011 року є 15.06.2011;

по зобов`язанням за червень 2011 року є 15.07.2011;

по зобов`язанням за липень 2011 року є 15.08.2011;

по зобов`язанням за серпень 2011 року є 15.09.2011;

по зобов`язанням за вересень 2011 року є 15.10.2011;

по зобов`язанням за жовтень 2011 року є 15.11.2011;

по зобов`язанням за листопад 2011 року є 15.12.2011;

по зобов`язанням за грудень 2011 року є 15.01.2012.

Здійснивши власний перерахунок пені з урахуванням положень статті 253 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що розмір пені складає 186043,14 грн.

Тому, позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 186043,14 грн.

У відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Частиною 1 статті 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Сторонами у п. 10.6. Договору погоджено, що строк позовної давності по цьому Договору та по стягенню неустойки встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

Позовна заява ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» згідно програми «Діловодство спеціалізованого суду» надійшла до суду 15.01.2013 року.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду з вимогою про стягнення пені в межах строків спеціальної позовної давності.

Доводи відповідача щодо неправомірного нарахування пені посилаючись на ст. 2 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 31.01.2015р. № 85-УІІІ, згідно якої встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними організаціями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, судом до уваги не приймаються, оскільки період нарахування позивачем пені здійснено до набрання вказаного Закону чинності (набрання чинності закону 07.02.2015 р.).

Також, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних в сумі 36667,71 грн та інфляційні втрати в сумі 36429,64 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", суд визнає його арифметично не вірним, з підстав зазначених при розрахунку пені.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 36008,35 грн.

Стосовно нарахованих позивачем інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого газу у період з січня 2011 року по грудень 2011 року, суд зазначає наступне.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, відповідно, нарахування інфляційних втрат за наступний період необхідно здійснювати позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

Питання розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання також було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19, за наслідками розгляду якого об`єднана палата в постанові від 26.06.2020 виклала правовий висновок про те, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за зобов`язаннями, які виникли у період з січня 2011 року по грудень 2011 року, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 від 26.06.2020, судом встановлено відповідність розрахунку позивача фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 36 429,64 грн. є обґрунтованими.

Щодо заяви Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 90%.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення пені відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, просить врахувати ступень виконання зобов`язання. Окрім цього відповідач вказує, що підприємство відповідача знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, пошкоджені розподільні газопроводи, втратив доступ до частини майна, яке знаходиться на непідконтрольній території у м. Новоазовську.

На підтвердження таких обставин відповідач надав суду лише довідку про наявність заборгованості споживачів на суму 12 271 076,00 грн. станом на 01.08.2021 року. Інших доказів, які свідчать про скрутний фінансовий (майновий) стан боржника та наявність виняткових підстав для застосування приписів ч.1 ст.233 Господарського кодексу України та ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України відповідач суду не надав.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Проаналізувавши обґрунтування відповідача та дослідивши подані ним докази, суд зазначає, що за приписами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном, отже тяжке фінансове становище, яке, як зазначає відповідач, стало підставою для звернення до суду з наведеною заявою, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для зменшення розміру пред`явленої до стягнення пені. Підприємництво, як вид господарської діяльності, що здійснюється відповідачем, згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України за своєї сутністю передбачає несення ним певних ризиків, з огляду на що, посилання боржника на наявність у нього дебіторської заборгованості також не є винятковим випадком, який ускладнює виконання рішення суду або призводить до неможливості його виконання.

Наявність виняткових обставин для зменшення розміру неустойки відповідачем в розумінні ст. 74, 77 ГПК України не доведено, переконливих доказів в підтвердження викладених обставин не надано, у зв`язку з чим клопотання ПАТ Маріупольгаз про зменшення штрафних санкцій (пені) на 90% суд вважає таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 262547,18 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (87515, м. Маріуполь, Донецька область, вул. Миколаївська, 16, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ( 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 , ) 3% річних в сумі 36 008,35 грн, інфляційних втрат в сумі 36429,64 грн, пені в сумі 186 043,14 грн та судовий збір у розмірі 5169,62 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 10 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов