ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1096/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:

Від Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» - адвокат Бондар Г.В., ордер ВН № 1083847, дата видачі : 18.11.21;

Від Громадської організації «Канатчик-Авто» - Мороз А.П., самопредставництво,

розглянувши апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Хвойний»

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 (суддя суду першої інстанції Погребна К.Ф., час і місце оголошення рішення: 08.09.2021 (повний текст складено 20.09.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/1096/21

за позовом Обслуговуючого кооперативу «Хвойний»

до відповідача Громадської організації «Канатчик-Авто»

про стягнення 296 430,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив «Хвойний» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Громадської організації «Канатчик-Авто» про стягнення 296 430,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачем, ОК «ХВОЙНИЙ», у період опалювального сезону 2019-2020 р.р. були надані послуги з постачання теплоносія на користь ГО «КАНАТЧИК АВТО» для опалення будинку за адресою: 65059, м. Одеса, пров. Хвойний, 12 на загальну суму 346 430,30 грн. Відповідач 21.02.2020 частково сплатив вартість послуг у розмірі 50 000 грн. Залишок заборгованості на момент здійснення часткової оплати та на момент подання даного позову становила 296 430,59 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 в задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до Громадської організації «Канатчик-Авто» відмовлено повністю.

Прийняте рішення суд мотивував тим, що Позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факту того, що відповідні послуги в зазначену об`ємі та на зазначену суму були надані Відповідачу, не доведено обґрунтованість здійсненого розрахунку, не доведено факту наявності правовідносин між сторонами, за якими у Відповідача є обов`язок щодо розрахунку з Позивачем за надані послуги, в зв`язку з чим в задоволені позову слід відмовити.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі №916/1096/21.

Апелянт зазначає, що суд абсолютно не дав оцінки наступним обставинам:

- договору доручення від 28.12.2019, незважаючи на встановлення факту укладення договору від 28.12.2019 між ТОВ «ТЕПЛОДІМ-3» (Довіритель) та Обслуговуючим кооперативом «ХВОЙНИЙ» (Повірений);

- факту того, що Відповідач отримував плату за послуги теплопостачання за опалювальний період від власників квартир будинку № 12 пров. Хвойний у м. Одесі, розраховував вартість послуги теплопостачання по тарифу 23,76 грн. за кв.м, і при цьому ні копійки не перераховував ні ТОВ «ТЕПЛОДІМ-3», ні ОК «ХВОЙНИЙ», знаючи про договір доручення між даними організаціями;

- факту того, що Відповідач саме до ОК «ХВОЙНИЙ», а не до ТОВ «ТЕПЛОДІМ-3» звернувся у квітні 2020 з проханням провести нарахування плати за послуги теплопостачання за опалювальний період 2019-2020 рр. згідно показань лічильника теплової енергії відповідно до наданих звітів.

Апелянт також вказує, що Відповідач, на виконання своїх обов`язків здійснив 21.02.2020 часткову сплату вартості послуг у період опалювального сезону 2019-2020 р.р. у розмірі 50 000,00 грн., про що Відповідач не заперечує. Однак для уникнення відповідальності, ввівши в оману суд першої інстанції, зазначив про помилковість платежу.

Апелянт зазначає, що будинок за адресою: м. Одеса, пров. Хвойний, 12, підключений до котельні, знаходиться у договірних відносинах з ТОВ «ТЕПЛОДІМ-3», а Позивач має право на даний час здійснювати збирання коштів за отримані послуги теплопостачання від ТОВ «ТЕПЛОДІМ - З» згідно договору доручення від 28.12.2019 шляхом добровільної сплати споживача на користь OK «ХВОЙНИЙ», так і шляхом стягнення у примусовому порядку грошових коштів за спожиті послуги з теплопостачання.

Окрім того, у судовому засіданні представник позивача в усних поясненнях по суті апеляційної скарги зазначила, що вона додатково хоче надати докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження з метою встановлення факту того, що Відповідач здійснював збирання з мешканців будинку коштів за теплопостачання.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 у справі № 916/1096/21 та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОК «ХВОЙНИЙ» у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1096/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/1096/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі №916/1096/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/1096/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

20.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1096/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі №916/1096/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 11.11.2021; призначено справу № 916/1096/21 до розгляду на 18 листопада 2021 року о 16:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

12.11.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду ГО «Канатчик-Авто» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОК «Хвойний» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі №916/1096/21.

Відповідач зазначив, що договором доручення від 28.12.2019 не передбачено право Позивача на стягнення у примусовому порядку грошових коштів за спожиті послуги з теплопостачання та не передбачено право Позивача на звернення до суду для стягнення оплати на власний рахунок за надані Довірителем (ТОВ «Теплодім-3») споживачам послуги з теплопостачання.

Відповідач також посилається на відсутність доказів наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем, з яких вбачалось наявність у відповідача обов`язку щодо розрахунку з позивачем за надані послуги.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 у справі №916/1096/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» залишити без задоволення.

18.11.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку зі зміною представника та тим, що позивач (він же апелянт) отримав відзив на апеляційну скаргу лише 17.11.2021.

18.11.2021 у судовому засіданні прийняли участь представники Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» - адвокат Бондар Г.В. та Громадської організації «Канатчик-Авто» - Мороз А.П.

Протокольною ухвалою колегія суддів відхилила клопотання апелянта про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

У даному випадку представники обох сторін з`явилися у судове засідання, де мали реальну можливість здійснювати представництво сторін у даній справі. Представництво апелянта здійснював адвокат, який в силу закону вважається кваліфікованим фахівцем в області юриспруденції з метою захисту порушених прав та інтересів свого довірителя в апеляційному господарському суді.

Посилання апелянта на заміну представника не приймається судом до уваги, оскільки в ордері на надання правничої допомоги міститься посилання на договір про надання правової допомоги № 210921/г від 21.09.2021, тобто у адвоката Бондар Г.В. було достатньо часу для підготовки до судового засідання, відпрацювання правової позиції у даній справі.

Посилання апелянта на отримання відзиву на апеляційну скаргу лише 17.11.2021 також не приймається колегією суддів до уваги, адже процесуальне законодавство не передбачає обов`язку апелянта надавати письмові відповіді на відзив на апеляційну скаргу, у разі наявності заперечень на відзив вони можуть бути доведені до суду у формі усних пояснень по суті апеляційної скарги. Окрім того, колегія суддів вважає, що у позивача, навіть отримавши відзив на апеляційну скаргу 17.11.2021, був достатній час для підготовки своєї правової позиції щодо вказаного відзиву, адже відповідач у відзиві не посилався на жодні нові обставини, які не були відомі апелянту.

З огляду на викладене вище, враховуючи явку представників обох сторін, колегія суддів вважає, що у даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги ОК «Хвойний» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021, адже у даному випадку ніщо не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДОМ 3» (Довіритель) та Обслуговуючим кооперативом «ХВОЙНИЙ» (Повірений) було укладено договір доручення, за умовами чого Повірений зобов`язується від імені Довірителя здійснювати наступні дії: організувати проведення, вже розпочатого, опалювального сезону за даним договором доручення, в зв`язку з тим, що ТОВ «Теплодім-3» припиняє свою діяльність та не має можливості самостійно виконати такі дії, через відсутність персоналу, наявності боргів за попередній опалювальний період перед постачальниками газу та електроенергії. Збирати кошти на власний рахунок за опалення з споживачів послуги по ціні, відповідно до закону про Теплопостачання. Дані дії виконувати до переукладення договору ОК «Хвойний» з постачальником газу AT НАК Нафтогаз України, транспортувальними компаніями, та споживачами- послуги, до моменту переходу всіх зобов`язань, які є у ТОВ «Теплодім-3» перед АТ НАК Нафтогаз України на ОК «Хвойний». Кошти зібрані за опалення використовувати виключно на виконання даного договору, оплату боргів за використаний газ, його транспортування, оплату електроенергії, водопостачання, та інші витрати, пов`язані з виконанням даного договору.

В матеріалах справи наявний лист ТОВ «Теплодім-3» до ГО «Канатчик-Авто», з якого вбачається, що ТОВ «Теплодім-3» з 01 грудня 2019 року не надає послуги по теплоплозабезпеченню споживачів вашого будинку, в зв`язку з тим, що змінився власник майна, на якому проводилось виконання послуги. Послуги на виробництво тепла здійснює ОК «Хвойний». На даному листі наявний підпис відповідача про отримання даного листа 12.02.2020.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист без номеру та дати (т. 1 а.с. 9), відповідно до якого котельна за адресою м. Одеса, провулок Хвойний, будинок 3 знаходиться на обслуговуванні кооперативу «Хвойний», відповідно до договору між ТОВ «Комунально Експлуатаційне Управління», що є власником майна. На даному листі наявний підпис відповідача про отримання даного листа 12.02.2020.

В матеріалах справи також наявний лист ОК «Хвойний» на адресу відповідача, відповідно до якого позивач стверджує про необхідність погашення існуючої заборгованості у розмірі 296 430,59 грн. за отримані послуги. Однак відповідачем заборгованість не погашена.

На відповідні вимоги позивача щодо погашення заборгованості, відповідачем на адресу позивача був направлений лист № 4 від 17 квітня 2020 року щодо заборгованості за отриману теплову енергію в грудні 2019 та січні 2020 року в розмірі 296 430,00 грн. Відповідач не заперечує факту отримання послуг теплопостачання у опалювальному сезоні 2019 - 2020 р.р. у розмірі 300,768 Гкал теплової енергії: відповідно до звітів за спожиту теплову енергію з 30.11.2019 - по 30.11.2019, - спожито 1.344 Гкал, з 01.12.2019 по 31.12.2019 спожито 120.711 Гкал, з 01.01.2020 по 31.01.2020 - спожито 129.711 Гкал, з 01.02.2020 по 12.02.2020 - спожито 49.002 Гкал та просив виставити рахунок на сплату вартості отриманих послуг.

В матеріалах справи міститься рахунок на оплату №9 від 01.09.2020 на сплату вартості послуг за теплопостачання за грудень 2019 - січень 2020 року та 12 днів лютого 2020 року у розмірі 383 037,88 грн. Відповідно до даного рахунку розрахункова площа становить 7 290,20 кв.м., а вартість послуг становить 23,76 грн. В той же час, як вказує сам позивач, сума заборгованості після часткової оплати в лютому 2020 року становить 296 430,30грн., тоді як звертаюсь з позовом позивач визначав, що послуг було надано на суму 346 430,30грн. Жодних доказів направлення даного рахунку на адресу відповідача до матеріалів справи надано не було.

Щодо можливості ОК «Хвойний» у період опалювального сезону 2019-2020 р.р. (з 01.12.2019 по 12.02.2020) надавати послуги з постачання теплоносія на користь ГО «КАНАТЧИК АВТО» для опалення будинку за адресою: 65059, м. Одеса, пров. Хвойний, 12, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Обслуговуючий кооператив «Хвойний» створений 24 грудня 2019 року, а отже ОК «Хвойний» не міг здійснювати послуги на виробництво тепла з 01.12.2019.

Відповідно до інформації КП «Теплопостачання міста Одеси», лист №13.07-07-417 від 28.02.2020, між КП «Теплопостачання міста Одеси» та ТОВ «Теплодім-3» 27.11.2019 було укладено договір на експлуатацію та технічне обслуговування майна, розташованого за адресою м.Одеса, пров.Хвойний, 3. Відповідно до даного договору обов`язок самостійно проводити оплату за спожитий природний газ, електроенергію, питну воду і водовідведення в обсягах, необхідних для виробництва та відпуску теплової енергії, а також обов`язок отримувати плату від абонентів і відпущену теплову енергію за чинним тарифом покладено на ТОВ «Теплодім-3».

В листі Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 24.02.2020 №М-439 на запит мешканця будинку №12 по пров. Хвойний в м. Одесі повідомляється, що станом на січень 2020 року котельня, яка розташована за адресою: м.Одеса, пров.Хвойний, 3 - знаходиться у власності ТОВ «Теплодім-3», та будинки, підключені до котельні, знаходяться у договірних відносинах з ТОВ «Теплодім-3».

Також, відповідно до пункту 29 частини 1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, включено до Переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, ліцензію на виробництво та постачання теплової енергії позивач одержав лише 17 березня 2020 року відповідно до розпоряджень Одеської обласної державної адміністрації №183/од-2020 та №184/од-2020 від 17.03.2020.

Отже, цивільна правоздатність позивача з надання послуг з постачання теплоносія виникла лише 17.03.2020, тобто після закінчення опалювального сезону 2019-2020р.р., так як подача теплоносія відповідачу була вже припинена 12.02.2020.

Посилання апелянта на те, що на час виникнення заборгованості відповідача ОК «Хвойний» здійснював свою діяльність на підставі договору №1 оренди обладнання від 25.01.2020, що підтверджує наявність виробничих потужностей для надання послуг з теплопостачання, не приймається колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідний договір підтверджує не фактичне надання, а лише можливість надання послуг з виробництва теплової енергії лише з 25.01.2020 і то, тільки після отримання відповідних ліцензій, які були отримані 17.03.2020.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Разом з тим, судом першої інстанції було вірно встановлено, що в переліку прийнятого в користування ОК «Хвойний» обладнання, зазначеного в Додатку №1 до Договору оренди обладнання №1 від 25.01.2020 - Акті прийому-передачі від 25.01.2020, відсутні будь-які технічні засоби транспортування теплової енергії та її розподілу, а перелічене в Акті прийому- передачі обладнання дає можливість лише виробляти теплову енергію без її поставки. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постачати теплову енергію за цим договором оренди №1 від 25.01.2020 ОК «Хвойний» не мав можливості.

Щодо посилання апелянта на Договір доручення від 28.12.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено вище 28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДОМ 3» (Довіритель) та Обслуговуючим кооперативом «ХВОЙНИЙ» (Повірений) було укладено договір доручення, за умовами чого Повірений зобов`язується від імені Довірителя, зокрема, збирати кошти на власний рахунок за опалення з споживачів послуги по ціні, відповідно до закону про Теплопостачання.

Однак, даним договором не передбачено право позивача на стягнення у примусовому порядку грошових коштів за спожиті послуги з теплопостачання та не передбачено право позивача на звернення до суду для стягнення оплати на власний рахунок за надані Довірителем (ТОВ «Теплодім-3») споживачам послуги з теплопостачання.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно ч. 1 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Однак у матеріалах справи відсутні докази наявності відповідної довіреності, виданої на ім`я позивача та пов`язаної із виконанням умов вищевказаного договору доручення, з огляду на відсутність такої довіреності колегія суддів вважає, що ОК «Хвойний» взагалі не довів обставини отримання у встановленому законом порядку права на збирання коштів на власний рахунок за опалення з споживачів.

Окрім того, як було вірно встановлено судом першої інстанції, послуги з теплопостачання Відповідачу міг надавати тільки ТОВ «Теплодім-3». В матеріалах справи немає жодної підстави для заміни кредитора у зобов`язаннях між ТОВ «Теплодім-3» та ГО «Канатчик-Авто».

Так, ст.512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Жодного правочину про відступлення права вимоги від ТОВ «Теплодім-3» до OK «Хвойний» в матеріалах справи немає.

Правонаступництво юридичної особи (перехід майна, прав та обов`язків) передбачено ст.104 Цивільного кодексу України і може виникати лише в результаті реорганізації юридичної особи (злиття, приєднання, поділу, перетворення), однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази реорганізації ТОВ «Теплодім-3» в OK «Хвойний»

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Керуючись викладеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факту надання безпосередньо ним відповідачу послуг з теплопостачання в зазначену об`ємі та на зазначену суму, не доведено обґрунтованість здійсненого розрахунку, не доведено факту наявності правовідносин між сторонами, за якими у відповідача є обов`язок щодо розрахунку з позивачем за надані послуги, в зв`язку з чим в задоволені позову було вірно відмовлено.

Посилання апелянта на те, що відповідач саме до ОК «ХВОЙНИЙ», а не до ТОВ «ТЕПЛОДІМ-3» звернувся у квітні 2020 з проханням провести нарахування плати за послуги теплопостачання за опалювальний період 2019-2020 рр. згідно показань лічильника теплової енергії відповідно до наданих звітів, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не звертався до позивача, а лише надавав відповідь на його лист, де серед іншого просив виставити рахунок на підставі показань лічильника теплової енергії та повідомити тариф за 1 Гкал тепла, як того вимагає діюче законодавство України, для його розгляду і без зобов`язання його оплати.

Крім того, жодного рахунку від ОК «Хвойний» на суму 296430,59 грн., в тому числі і рахунок №9 від 01.09.2020, відповідач не отримував, про що свідчить відсутність інших рахунків в матеріалах справи та відсутність відмітки про отримання на рахунку №9 від 01.09.2020. Окрім того, сам по собі рахунок без інших фінансово-господарських документів не є підставою для виникнення зобов`язання по його оплаті і не є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції (при відсутності його оплати).

Посилання апелянта на те, що відповідач отримував плату за послуги теплопостачання за опалювальний період від власників квартир будинку №12 по пров.Хвойний у м. Одесі, розраховував вартість послуги теплопостачання по тарифу 23,76 грн. за кв.м., і при цьому не перерахував кошти ні ТОВ «Теплодім-3», ні ОК «Хвойний», знаючи про договір доручення між даними організаціями, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Подані разом з апеляційною скаргою письмові докази (копії заяв та квитанцій про сплату за послуги теплопостачання власниками квартир будинку №12 по пров.Хвойний у м.Одесі Відповідачу на 26 арк.), які були отримані позивачем у період від 27.08.2020 по 27.09.2020, не були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки не були надані позивачем до господарського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач міг подати дані докази до суду першої інстанції, однак не подав і в апеляційній скарзі не було обґрунтувань неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянта, а тому, відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України ці докази не приймається колегією суддів до уваги.

Крім того, обставини отримання коштів відповідачем від власників квартир не мають жодного відношення до позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 296430,30грн.

Посилання апелянта на можливість надання додаткових доказів щодо отримання відповідачем коштів від власників квартир з матеріалів кримінального провадження не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У даному випадку самі по собі обставини, встановлені органами досудового слідства у матеріалах кримінального провадження без наявного обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, в силу вимог господарського процесуального законодавства не є обов`язковими для суду апеляційної інстанції господарської юрисдикції.

Окрім того, як було встановлено вище, власники квартир не є сторонами у даній справі, не були учасниками правовідносин між позивачем та відповідачем, тому обставини отримання коштів відповідачем від власників квартир не мають жодного відношення до позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 296430,30грн.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Приймаючи дане рішення, суд відповідно до ст. 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі № 916/1096/21 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі № 916/1096/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі № 916/1096/21 залишити без змін.

Витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Постанову складено та підписано 22.11.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк