РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 м. КиївСправа № 910/13864/21

За позовом: приватної фірми "ВІТА";

до: державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ";

про: стягнення 847.251,62 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватна фірма "ВІТА" (далі - позивач) звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - відповідач) про стягнення 847.251,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 28.04.2021 № 17513/53-124-01-21-14481, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 847.251,62 грн., з яких: 846.000,00 грн. - основна заборгованість та 1.251,62 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13864/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Пунктом 6 резолютивної частини ухвали від 13.09.2021 № 910/13772/21 відповідачу встановлено строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - п`ять днів з дня отримання даної ухвали.

Проте, відповідач таким правом не скористався.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: тяжкого фінансового стану у зв`язку з наявністю перед відповідачем заборгованості у інших контрагентів та судових спорів з даного приводу; недоцільність нарахування 3 % річних на суми податку на додану вартість, включені в ціну товару; невірно здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 %; завищення витрат позивача на правову допомогу. Також в поданому до суду відзиві відповідачем викладене клопотання про відстрочення виконання рішення у разі задоволення/часткового задоволення позову.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що: вказані у відзиві обставини не є форс-мажорними; заявлений до стягнення розрахунок 3 % річних є вірним; заявлена сума витрат на правову допомогу є обґрунтованою.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки від 28.04.2021 № 17513/53-124-01-21-14481 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити і передати у власність відповідача, а відповідач зобов`язується прийняти і оплатити комбікорма гранульовані в асортименті (далі - товар) найменування, кількість, виробник, ціна та код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначаються в специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що оплату товару відповідач здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 60 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 846.000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 05.05.2021 № 590 на суму 114.600,00 грн.;

- від 26.05.2021 № 687 на суму 360.000,00 грн.;

- від 01.06.2021 № 1843 на суму 371.400,00 грн.

Проте, оплата за отриманий товар за укладеним між сторонами спору Договором відповідачем не здійснена, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 846.000,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1.251,62 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 846.000,00 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 846.000,00 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги дату останньої поставки товару (01.06.2021) та положення пункту 5.1 укладеного між сторонами спору Договору, останнім днем 60-денного строку виконання відповідачем грошового зобов`язання є 31.07.2021, а першим днем прострочення такого зобов`язання є 01.08.2021.

Проте, оскільки 01.08.2021 є вихідним днем, першим днем прострочення грошового зобов`язання відповідача за Договором є 02.08.2021.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 % річних суд визнав його арифметично невірним частково.

Таким чином, позовні вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 1.112,55 грн. за розрахунком суду, в заявлений позивачем період, враховуючи встановлені вище обставини, а саме:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихСума відсотків річних за період прострочення (грн.)
846.000,0002.08.2021 - 17.08.2021163 %1.112,55
Загальна сума 3 % річних 1.112,55

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з огляду на наступне:

- в поданому до суду відзиві, розмір заявленої до стягнення суми основної заборгованості відповідачем визнаний;

- підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань (ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України). Вказана обставина свідчить про те, що відповідач при укладенні правочинів з іншими контрагентами (зазначеними у відзиві на позов) діяв добровільно, самостійно та виключно на власний ризик;

- твердження відповідача про суми податку на додану вартість, включені в ціну товару за укладеним між сторонами спору Договором, жодним чином не стосуються предмету спору у даній справі та не стосуються господарських відносин між сторонами Договору;

- заперечення відповідача з приводу невірно здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми 3 % річних враховані судом;

- заперечення відповідача з приводу завищення витрат позивача на правову допомогу - враховані судом.

Викладене позивачем в поданому до суду відзиві клопотання про відстрочення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у даному спорі судом відхилене, оскільки, як встановлено вище, відповідач при укладенні правочинів з іншими контрагентами (зазначеними у відзиві на позов) діяв добровільно, самостійно та виключно на власний ризик.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової (правничої) допомоги від 15.06.2020 № 8/154, укладений між позивачем та адвокатом Шубенок О.М. та додаткова угода про гонорар адвоката від 13.08.2021 № 6 до вказаного договору.

Також в матеріалах поданого до суду позову представником позивача визначений об`єм наданих останньому послуг з правової допомоги в сумі 6.700,00 грн., відповідно до акту виконаних робіт від 17.08.2021 № 1.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем, в поданому до суду відзиві викладена заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та зазначено про необґрунтованість заявленої до стягнення суми витрат позивача на правничу допомогу.

Приймаючи до уваги приписи статті 126 Господарського процесуального кодексу України та заперечення відповідача на заявлену позивачем до стягнення суму витрат на правову допомогу, суд вказує, що дана справа є справою незначної складності в розумінні пунктів 1, 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 6.001,00 грн. в розумінні пунктів 1, 4 частини 4, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129, інші судові витрати у вигляді витрат позивача на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто на відповідача в сумі 6.000,00 грн.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) на користь приватної фірми "ВІТА" (Україна, 08730, Київська обл., Обухівський р-н, село Степок, вул.Корольова, будинок 7, ідентифікаційний код: 20575062) основну заборгованість в сумі 846.000 (вісімсот сорок шість тисяч) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 1.112 (одна тисяча сто дванадцять) грн. 55 коп. витрати на правничу допомогу в сумі 6.000 (шість тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 12.708 (дванадцять тисяч сімсот вісім) грн. 77 коп.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац