ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 913/375/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", с. Лантарівка, Луганської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків
про та зустрічним позовом до про стягнення 25681743,12 грн Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", с. Лантарівка, Луганської області стягнення 12089236,50 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Голубцова Н.І. керівник, Побережний Д.В., ордер від 29.09.2021 року

відповідача - Хайнацька Г.М., ордер від 13.09.2021 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода", с. Лантарівка, Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків, в якому просить стягнути з відповідача 25681743,12 грн., з яких: основний борг - 12883723,45 грн., пеня - 11659839,00 грн., інфляційні втрати - 914744,33 грн., 3% річних - 223436,34 грн. за договором купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 вересня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18 червня 2021 року позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", с. Лантарівка, Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків про стягнення 25681743,12 грн. з доданими до неї матеріалами направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Протоколом від 06 липня 2021 року автоматизованого розподілу судової справи між суддями по справі № 913/375/21 визначено суддю Хотенця П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 04 серпня 2021 року 12:30 годин.

22 липня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" надано відзив (вхідний № 17147) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

22 липня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" подано зустрічну позовну заяву (вхідний № 17149), в якій відповідач просить суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" заборгованість за договором зберігання №19 ХР від 01 вересня 2018 року та договором купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року загальною сумою 12089236,50 грн, з яких: за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року основна сума боргу складає 188955,00 грн, 3% річних - 7974,90 грн, індекс інфляції 18479,80 грн, за договором купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 вересня 2018 року основна сума боргу складає 11503376,10 грн, 3% річних 190078,63 грн, індекс інфляції 180372,11 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 липня 2021 року прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар", м. Харків до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", с. Лантарівка, Луганської області про стягнення 12089236,50 грн для спільного розгляду з первісним позовом по справі № 913/375/21 та розгляд зустрічного позову призначено сумісно з первісним позовом на 04 серпня 2021 року на 12:30 годин.

28 липня 2021 року електронною поштою, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" подано заяву (вхідний № 4663) про продовження строку на подання відповіді на відзив, яку суд задовольняє та продовжує позивачу за первісним позовом процесуальний строк на подання відповіді на відзив до 02 серпня 2021 року включно.

29 липня 2021 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" подано заяву (вхідний № 17675) про продовження строку на подання відповіді на відзив, яку суд задовольняє та продовжує позивачу за первісним позовом процесуальний строк на подання відповіді на відзив до 02 серпня 2021 року включно.

03 серпня 2021 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" надано відповідь (вхідний № 18066) на відзив, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 06 жовтня 2021 року; клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення підготовчого засідання задоволено та відкладено підготовче засідання на 14 вересня 2021 року на 12 годин.

05 серпня 2021 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" подано відзив (вхідний № 18267) на зустрічний позов, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

17 серпня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" подано відповідь (вхідний № 19314) на відзив на зустрічний позов, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

17 серпня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" подано заперечення (вхідний № 19315), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

03 вересня 2021 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" подано заперечення (вхідний № 20458), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 14 вересня 2021 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 05 жовтня 2021 року на 15 годин.

04 жовтня 2021 року електронною поштою, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" подано заяву (вхідний № 6287) про проведення підготовчого засідання без участі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

04 жовтня 2021 року через канцелярію суду, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" подано пояснення (вхідний № 23125)до заперечення на відповідь, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 жовтня 2021 року на 11:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року, на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 08 листопада 2021 р. о(б) 14:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 08 листопада 2021 року, на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 19 листопада 2021 р. о(б) 09:30 годин.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні та у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та у письмових запереченнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні та у відповіді на відзив на зустрічний позов підтримує зустрічний позов та просить його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні, у відзиві на зустрічний позов, у запереченнях на відповідь та у пояснення до заперечення проти зустрічного позову заперечує, просить відмовити у його задоволені.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом, зберігачем) та Селянським фермерським господарством з обмеженою відповідальністю "Злагода" (позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом, поклажодавцем) був укладений договір зберігання № 19 ХР, за яким поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання насіння соняшника.

Пункт 1.2 договору зберігання № 19 ХР визначає, що точна кількість майна, що знаходиться на зберіганні, визначається відповідними обліковими документами зберігача в заліковій вазі.

З матеріалів справи вбачається, що Селянським фермерським господарством з обмеженою відповідальністю "Злагода" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" 1667,300 т насіння соняшника на зберігання, що підтверджується актом № 1 прийому-передавання від 31 жовтня 2018 року.

Пункт 1.6 договору зберігання № 19 ХР визначає, що вартість послуг зберігання складає 9 грн за тону в місяць. Вартість послуг зберігання враховується до ціни при продажу соняшника.

За умовами договору зберігання Селянське фермерське господарство з обмеженою відповідальністю "Злагода" передає Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" майно на строк до 31 травня 2019 року.

Пункт 3.2 договору зберігання № 19 ХР зазначається, що Селянське фермерське господарство з обмеженою відповідальністю "Злагода" дає первинне право продажу майна, що знаходиться на зберіганні, зберігачу за ринковою ціною, що склалася у Луганській області на день продажу.

12 вересня 2018 року Селянське фермерське господарство з обмеженою відповідальністю "Злагода" уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" договір купівлі-продажу соняшника № 12/09-4, за яким Селянське фермерське господарство з обмеженою відповідальністю "Злагода" зобов`язується передати врожай соняшника 2018 року не пізніше 31 липня 2019 року, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" зобов`язується прийняти та оплатити цей товар.

У подальшому умови договору купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 вересня 2018 року неодноразово змінювалися сторонами шляхом укладення додаткових угод до нього. Нарешті, у період з 24 січня 2020 року по 29 січня 2020 року, що підтверджується підписанням видаткових накладних № 3 від 24 січня 2020 року, № 4 від 25 січня 2020 року, № 5 від 27 січня 2020 року, № 6 від 28 січня 2020 року, № 7 від 29 січня 2020 року, Селянським фермерським господарством з обмеженою відповідальністю "Злагода" було здійснено передачу товару на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар".

Надаючи правову кваліфікацію відносинам сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, договір зберігання належить до групи договорів про надання послуг, а договір купівлі-продажу - до групи договорів передання майна у власність.

Одна й та сама особа може бути стороною як договору зберігання, так і договору купівлі-продажу у тому числі щодо одного й того самого майна. Разом з тим, якщо інше не встановлено умовами таких договорів, вони повинні виконуватися окремо та самостійно.

Матеріали справи не містять доказів того, що з моменту укладення сторонами договору купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 вересня 2018 року соняшник, що мав бути переданий Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" на зберігання за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року (і дійсно був у подальшому переданий за актом від 31 жовтня 2018 року), повинен зараховуватися як виконання за договором купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 вересня 2018 року.

Суд оцінює критично та відхиляє посилання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" на те, що відповідно до пункту 4.2. договору купівлі-продажу № 12/9-4 поставка товару здійснюється на умовах EXW, обов`язки продавця вважаються виконаними з моменту передачі товару в ангар ТОВ "Агро Кепітал Груп ЛТД", через що зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" з передання товару за договором купівлі-продажу мають вважатися виконаними з моменту фактичного передання насіння соняшнику на місце зберігання ангар ТОВ "Агро Кепітал Груп ЛТД".

За змістом пункту А.4 "Поставка" розділу "EXW" Інкотермс 2000 продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки. Водночас, товар, переданий зберігачу на підставі договору зберігання, за правилами статтей 949, 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути річ на першу вимогу поклажодавця, навіть якщо строк зберігання ще не закінчився.

Таким чином, у разі укладення договору зберігання та договору купівлі-продажу (поставки) одно й того ж самого майна, за яким зберігачем та покупцем є одна й та сама особа, зобов`язання продавця за таким договором купівлі-продажу будуть виконані лише в момент передання права власності на предмет договору покупцю. До цього моменту товар не може вважатися таким, що переданий у розпорядження покупця в розумінні пункту А.4 "Поставка" розділу "EXW" Інкотермс 2000.

Зазначене підтверджується і тим, що сторони добровільно передбачили у додаткових угодах №№ 5 та 6 від 05 серпня 2019 року та 08 січня 2020 року до договору купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 вересня 2018 року, що оплата товару здійснюється після передачі товару та переходу права власності, які будуть підтверджені прийом-передавальними документами, що підтверджує той факт, що на момент укладення таких додаткових угод товар ще не було передано у власність позивача і момент оплати відповідно ще не наступив.

З матеріалів справи вбачається, що насіння соняшника 2018 року було поставлено за договором купівлі-продажу № 12/09-4 в період з 24 січня 2020 року по 29 січня 2020 року, що підтверджується підписанням видаткових накладних № 3 від 24 січня 2020 року, № 4 від 25 січня 2020 року, № 5 від 27 січня 2020 року, № 6 від 28 січня 2020 року, № 7 від 29 січня 2020 оку, які були надані Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" разом з первісним позовом.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" допущене порушення строків поставки товару за договором купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року: за видатковою накладною № 3 від 24 січня 2020 року - на 176 календарних днів, за видатковою накладною № 4 від 25 січня 2020 року на 177 календарних днів, за видатковою накладною № 5 від 27 січня 2020 року на 179 календарних днів, за видатковою накладною № 6 від 28 січня 2020 року на 180 календарних днів, за видатковою накладною № 7 від 29 січня 2020 року на 181 календарний день.

Відповідно до статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). При цьому граничних показників верхньої межі штрафних санкцій за невиконання негрошових зобов`язань чинне законодавство України не містить.

Пунктом 7.3 укладеного сторонами договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року за несвоєчасну поставку товару продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,5 відсотків від вартості не поставленого у строк товару за кожен день прострочення. Перевіривши наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" розрахунок неустойки, суд зазначає, що він відповідає умовам укладеного сторонами договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року та не суперечить положенням частини 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" 11 503 376,10 грн. неустойки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" 3 % річних та індексу інфляції за невиконання договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року суд зауважує, що зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" за вказаним договором не є грошовими, через що приписи частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у цій частині.

Таким чином, позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" 3 % річних та індексу інфляції за невиконання договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Стосовно виконання сторонами договору зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року суд зауважує, що відповідно до пункту 1.6 вказаного договору зберігання вартість послуг зберігання складає 9 грн за тону в місяць. За умовами договору зберігання Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" передає Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" майно на строк до 31 травня 2019 року.

Фактично Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" змінило правовий режим предмета договору зберігання шляхом передання його у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" лише у період з 24 січня 2020 року по 29 січня 2020 року. Тобто вказане майно зберігалося в режимі договору зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року на 7 місяців довше, аніж це було передбачено договором.

Згідно частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до частини 1 статті 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Згідно пункту 1 статті 948 Цивільного кодексу України поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Пунктами 1 та 3 статті 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Таким чином, вартість наданих послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" складає: 1235 т * 9 грн/т * 17 міс = 188955,00 грн.

Суд оцінює критично та відхиляє посилання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" на те, що вартість послуг зі зберігання має враховуватися у вартості товару згідно положень пункту 1.6 договору зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року та пункту 3.4 договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року (у редакції додаткової угоди № 4 від 02 липня 2019 року), адже пункт 1.6 вказаного договору зберігання як самостійного договору не може визначати правовідносини сторін за договором купівлі-продажу, а пункт 3.4 вказаного договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року (у редакції додаткової угоди № 4 від 02 липня 2019 року) не визначає, про які саме витрати на зберігання йдеться ким вони понесені, до чи після укладення та/або виконання договору купівлі-продажу тощо.

Відповідно до частин 1, 3 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" розрахунок неустойки, суд зазначає, що він відповідає умовам укладеного сторонами договору та не суперечить приписам статті 625 Цивільного кодексу України: розмір 3 % річних складає 7974,9 грн, розмір втрат від інфляції складає 18479,8 грн, загальна сума заборгованості Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" за договором зберігання № 19 ХР складає 215409,7 грн, включаючи плату за зберігання, 3 % річних та витрати від інфляції.

Стосовно позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" суд зазначає, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" здійснено виконання обов`язку з поставки соняшника за договором купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року, але допущене істотне порушення строків поставки товару: за видатковою накладною № 3 від 24 січня 2020 року на 176 календарних днів, за видатковою накладною № 4 від 25 січня 2020 року на 177 календарних днів, за видатковою накладною № 5 від 27 січня 2020 року на 179 календарних днів, за видатковою накладною № 6 від 28 січня 2020 року на 180 календарних днів, за видатковою накладною № 7 від 29 січня 2020 року на 181 календарний день.

Крім того, судом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" не сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" плату за зберігання спірного соняшника відповідно до умов договору зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року.

Суд оцінює критично та відхиляє посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" на зустрічність обов`язків за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року та за договором купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року.

Суд зауважує, що за змістом частини 1 статті 538 Цивільного кодексу України зустрічним виконанням зобов`язання є виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку. Отже, обов`язки сторін за різними договорами не можуть бути зустрічними навіть якщо сторонами цих договорів є одній й ті самі особи. Такий висновок випливає і з правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2312/18, у якій Верховний Суд відмовився визнавати зустрічними обов`язки сторін за двома однорідними, але різними договорами.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до статті 19 Цивільного кодексу України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

Спосіб самозахисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу постає як правозахисна за спрямованістю юридична конструкція система законних (визначених чи допущених законом) дій суб`єкта самозахисту та матеріально-правового юридичного ефекту цих дій (тобто виникнення, зміни чи припинення відповідних прав та обов`язків), яка дозволяє тим чи іншим чином попередити, усунути чи компенсувати наслідки порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного цивільного права чи охоронюваного законом інтересу.

Способи самозахисту поділяються на: а) встановлені актами цивільного законодавства; б) встановлені договором; в) самостійно визначені («сконструйовані») особою, яка захищається.

Оцінюючи обставини справи у сукупності суд доходить висновку, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" мало право застосувати такий спосіб самозахисту, як зупинення виконання договору купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року до погашення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" заборгованості з плати за зберігання за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року. Такий спосіб самозахисту не є ані зупиненням виконання зустрічного обов`язку в розумінні частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України, ані притриманням грошових коштів в розумінні статті 594 Цивільного кодексу України, а постає як самостійно визначений Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" спосіб самозахисту, який не суперечить приписам статті 19 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на викладене, станом на дату ухвалення рішення у розглядуваній справі обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" сплатити покупну ціну за договором купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року не підлягає виконанню, адже його виконання правомірно зупинено Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" до погашення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода" заборгованості з плати за зберігання за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року.

Отже, позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" щодо стягнення покупної ціни за поставлений соняшник є передчасними й не можуть бути задоволені до відпадіння підстав зупинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" виконання за договором купівлі-продажу №12/09-4 від 12 вересня 2018 року. Відповідно, не підлягають задоволенню також і вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат як такі, що є похідними від вимоги про стягнення основного боргу.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає за необхідне у первісному позові відмовити, зустрічний позов задовольнити частково, а саме задовольнити позовні вимоги щодо сплати заборгованості та штрафних санкцій за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року у сумі основної суми боргу 188955,00 грн, 3 % річних 7974,9 грн, індекс інфляції 18479,80 грн, за договором купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 квітня 2018 року у сумі 11503376,1 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір за первісним позовом покладається на позивача за первісним позовом, судовий збір у розмірі 175781,78 грн покладається на відповідача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У первісному позові відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (92114, Луганська область, Троїцький район, с. Лантратівка, вул. Центральна буд. 216, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар№" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 387, офіс 16, ) 11718785,80 грн заборгованості, з яких за договором зберігання № 19 ХР від 01 вересня 2018 року у сумі основного боргу 188955,00 грн, 3 % річних 7974,9 грн, індекс інфляції 18479,80 грн, за договором купівлі-продажу № 12/09-4 від 12 квітня 2018 року у сумі 11503376,10 грн, а також 175781,78 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "29" листопада 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець