РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021Справа № 920/291/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Бабич М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Татарченка Андрія Вікторовича

до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. ОСОБА_2 ,

2. ОСОБА_3

про визнання договорів такими, що припинили свою дію,

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від третіх осіб: не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Татарченко Андрій Вікторович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", відповідно до якої просить суд:

1. Визнати договір іпотеки С-713/09.04-ІД2 від 20.09.2004 про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 таким, що припинив свою дію у зв`язку з припинення зобов`язання, забезпеченого іпотекою.

2. Визнати договір іпотеки С-713/09.04-ІДІ від 20.09.2004 про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 таким, що припинив свою дію у зв`язку з припинення зобов`язання, забезпеченого іпотекою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дія договорів іпотеки, які укладались в забезпечення виконання грошових зобов`язань по кредитних договорах, які припинили свою дію виконанням, також припинена.

Ухвалою Господарського суду Сумської області № 920/291/21 від 29.03.2021 матеріали вказаної позовної заяви направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

13.04.2021 вказані позовні матеріали надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.04.2021 до суду від позивача надійшла заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 прийнято позовну заяву Татарченка Адрія Вікторовича до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання договорів такими, що припинили свою дію до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/291/21, призначено підготовче засідання у справі на 07.06.2021.

21.05.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкладено підготовче засідання у справі на 28.07.2021.

19.07.2021 та 27.07.2021 до суду від позивача надійшли клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення розгляду справи.

27.07.2021 та 30.07.2021 до суду від відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

В підготовче засідання 28.07.2021 учасники справи не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 920/291/21 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 13.09.2021.

28.08.2021 позивачем подано до суду клопотання про завершення підготовчого засідання та призначити справу до судового розгляду по суті.

В підготовче засідання 13.09.2021 учасники справи не з`явилися.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_5 більше не може бути зазначеним учасником цієї справи (третьою особою) у зв`язку зі смертю (свідоцтво про смерть 09.06.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу №920/291/21 до судового розгляду по суті на 11.10.2021.

В судове засідання 11.10.2021 учасники справи не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 10.11.2021.

25.10.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів у справі та про проведення розгляду справи за відсутності позивач або відкладення у разі визнання судом його явки обов`язковою.

В судове засідання 10.11.2021 представники сторін не з`явилися.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Зважаючи на те, що сторін було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, підстав для відкладення розгляду справи суд немає, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.09.2004 між Закритим акціонерним товариством "ПроКредит Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (кредитор) та суб`єктом підприємницької діяльності Татарченком Андрієм Вікторовичем (позичальник) укладено Рамкову угоду № С-713/09.04, відповідно до умов якої та договорів про надання траншу, банк відкриває позичальнику кредитну лінію терміном на 36 міс. для поповнення обігових коштів. Загальна сума заборгованості по даній угоді на дату надання траншу не повинна перевищувати 20 000 дол. США.

На підставі та умовах Рамкової угоди № С-713/09.04 від 20.09.2004, Додаткової угоди №1 до рамкової угоди від 14.12.2004, Додаткової угоди №2 до рамкової угоди від 06.05.2005, Додаткової угоди №3 до рамкової угоди від 19.09.2005, Договору про зміну умов Рамкової угоди від 21.09.2006, Договору про зміну умов до Рамкової угоди від 15.10.2007, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП Татаренком А.В. укладено Договір про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04, а саме 63500 дол. США на строк користування 48 міс. зі сплатою 14% річних.

На підставі та умовах Рамкової угоди № С-713/09.04 від 20.09.2004, Додаткової угоди №1 до рамкової угоди від 14.12.2004, Додаткової угоди №2 до рамкової угоди від 06.05.2005, Додаткової угоди №3 до рамкової угоди від 19.09.2005, Договору про зміну умов Рамкової угоди від 21.09.2006, Договору про зміну умов до Рамкової угоди від 15.10.2007, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП Татаренком А.В. 15.10.2007 укладено Договір про надання траншу № 15.6978/С-713/09.04, а саме 85000 дол. США на строк користування 120 міс. зі сплатою 13,5% річних.

На підставі та умовах Рамкової угоди № С-713/09.04 від 20.09.2004, між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП Татаренком А.В. 04.04.2009 укладено Договір про надання траншу № 15.7700/С-713/09.04, а саме 50000 дол. США на строк користування 60 міс. зі сплатою 13,5% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищезазначеними Рамковою угодою та договорами траншу, 20.09.2004 між АТ «ПроКредит Банк» (іпотекодержатель) та Татарченком А.В. (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № С-713/09.04-ІД1, предметом якого є чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 . Цього ж дня приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. накладена заборона відчуження предмету іпотеки (кв. АДРЕСА_2 ). Зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №4859, зареєстровано в реєстрі накладення заборон за №48.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищезазначеними Рамковою угодою та договорами траншу, 20.09.2004 між АТ «ПроКредит Банк» (іпотекодержатель) та Татарченком А.В. , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (іпотекодавці) укладено договір іпотеки № С-713/09.04-ІД2, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Цього ж дня приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. накладена заборона відчуження предмету іпотеки (кв. АДРЕСА_1 ). Зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №4856, зареєстровано в реєстрі накладення заборон за №49.

15.10.2007 між АТ «ПроКредит Банк» та Татарченком А.В. було укладено договір іпотеки № С-713/09.04/1140-ІД, предметом якого є телятник цегляний літ. «В-І», загальною площею 1307,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, 04.04.2008 між банком та поручителями ОСОБА_2 і

ОСОБА_5 , а 25.02.2009 - з ОСОБА_3 , були укладені договори поруки.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №5021/1951/2011 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Татарченка Андрія Вікторовича на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» борг по капіталу за Кредитним договором № 15.6991 від 15.10.2007 р. в розмірі 335 693 грн. 36 коп., борг по процентах в розмірі 35647 грн. 29 коп., комісію за управління кредитом в розмірі 11 203 грн. 80 коп., пеню в розмірі 5 674 грн. 09 коп.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Татарченка Андрія Вікторовича на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» борг по капіталу за Кредитним договором № 15.7700 від 04.04.2008 р. в розмірі 331 897 грн. 24 коп., борг по процентах в розмірі 33 232 грн. 99 коп., комісію за управління кредитом в розмірі 22 841 грн. 53 коп., пеню в розмірі 3736 грн. 54 коп.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Татарченка Андрія Вікторовича на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» борг по капіталу за Кредитним договором № 15.6978 від 15.10.2007 р. в розмірі 614 112 грн. 27 коп., борг по процентах в розмірі 52 535 грн., комісія за управління кредитом в розмірі 10 427 грн. 11 коп., пеню в розмірі 3200 грн. 07 коп.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Татарченка Андрія Вікторовича на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 14602 грн. 01 коп. державного мита, 222 грн. 67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З постанови Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2018 (справа №2-2860/11) вбачається, що заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 26.12.2011, з урахування ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 24.01.2012 про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором №15.6991 від 15.10.2007 в розмірі 388218,54 грн., із зазначенням про стягнення в солідарному порядку з фізичною особою - підприємцем Татарченком А.В. з врахуванням рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2011 про стягнення з фізичної особи - підприємця Татарченка А.В. на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитом. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором №15.7700 від 04.04.2008 в розмірі 391408,40 грн., із зазначенням про стягнення в солідарному порядку з фізичною особою - підприємцем Татарченком А.В. з врахуванням рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2011 про стягнення з фізичної особи - підприємця Татарченка А.В. на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитом. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором №15.6978 від 15 жовтня 2007 року в розмірі 680274,45 грн., із зазначенням про стягнення в солідарному порядку з фізичною особою - підприємцем Татарченком А.В. з врахуванням рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2011 про стягнення з фізичної особи - підприємця Татарченка А.В. на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитом, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судові витрати в сумі 1820 грн. 00 коп., тобто по 606 грн. 66 коп. з кожного.

Також, 29.03.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. вчинено виконавчий напис №972 про стягнення в рахунок погашення заборгованості нерухомого майна, а саме телятника літ «В-І», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

24.10.2017 старшим державним виконавцем Сумського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області Шаповаловим Є.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №972, виданого 29.03.2011, з якої вбачається, що державним виконавцем забезпечено повне фактичне виконання виконавчого документа шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - телятник літ. «В-І» цегляний загальною площею 1307,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Кошти перераховані стягувачу в сумі 5800,00 грн. та 1289770,00 грн. згідно п/д №3501 та №3500 від 18 жовтня 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2018 (справа № 2-2860/11) було встановлено, що боржником за кредитним договором Татарченком А.В. та поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на виконання рішення Зарічного районного суду м.Суми від 26.11.2011, рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2011 та за рахунок продажу іпотечного майна було в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами унесено в загальній сумі 1 480 183 грн.30 коп., що на 20 281 грн.61 коп. перевищує розмір заборгованості за кредитними договорами, яка утворилась станом на 08.06.2011 і стягнута рішення Зарічного районного суду м.Суми від 26.11.2011, тому і виконавчі листи видані на виконання цього рішення суду були визнані такими, що не підлягають виконанню.

З зазначених вище підстав, рішення Господарського суду Сумської області від 18.03.2019 у справі № 5021/1951/2011 були визнані такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2011.

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулося до суду з позовною заявою до Татарченка А.В. , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення 3% річних в сумі 17082,68 доларів США, 3 % річних в сумі 80254 грн 51 коп., інфляційних втрат в сумі 370215 грн 27 коп. за прострочення оплати суми заборгованості по капіталу за договорами про надання траншу, стягнутої з відповідачів за рішеннями Господарського суду Сумської області та Зарічного районного суду м. Суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що борг відповідачами у розмірі 1 461 721,39 грн сплачувався позивачу тільки починаючи з 26.10.2017, тому у позивача є всі підстави для стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач просив стягнути 3% річних та інфляційних у зв`язку із тим, що, на його думку, на день звернення до суду існує заборгованість Татарченка А.В. по договору надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15.10.2007 щодо сплати капіталу в розмірі 36810,20 доларів США, а по договору № 15.6978/С-713/09.04 від 15.10.2007 - 77011,45 доларів США.

Позивач вказував на те, що в рішенні Зарічного районного суду була встановлена та обставина, що відповідачами починаючи з жовтня 2017 року в повному обсязі сплачена заборгованість лише за договором № 15.7700/с від 04.04.2018 та частково за договорами № 15.6991/С-713/09.04 від 15.10.2007 і № 15.6997/С від 15.10.2007.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 у справі № 920/1357/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021, у задоволенні вказаного позову Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до Татарченка А.В. , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Водночас, судом у вказаній справі встановлено, зокрема, таке:

«На момент звернення до суду із даним позовом заборгованість відповідачів перед позивачем, стягнута на підставі вказаних судових рішень, а заборгованість по основному капіталу позивачем не доведена.

Суд дійшов висновку про те, що заборгованість за судовими рішеннями існувала протягом тривалого часу та була погашена в 2018 році. Тому можливо застосувати до даних правовідносин ст. 625 ЦК України, так як наявність судового рішення, яке не виконано, не припиняє зобов`язань за договором та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Позивач, з урахуванням дати звернення із позовом до суду (31.12.2020) мав право заявити вимоги про стягнення з відповідачів 3% річних та індексу інфляції на суму боргу 86282 грн 14 коп. (по вказаній сумі не закінчився перебіг строку позовної давності) за період з 31.12.2017 по 20.02.2018.

Позивач по вимогам про стягнення 3% річних та інфляційних на суму 1461721 грн 39 коп., які стягнуті рішеннями Господарського суду Сумської області та Зарічного районного суду м. Суми, самостійно визначив період нарахування - з 28.12.2015 до 26.10.2017, який є невірним з огляду на вище встановлене.

Проте, період, за який є правомірним нарахування, позивач не заявив.».

Таким чином, враховуючи заяву Татарченка А.В. про застосування строку позовної давності, встановлений судом пропуск позивачем строку позовної давності по нарахуванню 3 % річних та індексу інфляції на суму заборгованості у розмірі 1375439,25 грн, та помилкове визначення періоду нарахувань на суму 86282 грн 14 коп., суд у справі № 920/1357/20 відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 80254 грн 51 коп. - 3 % річних, 370215 грн 27 коп. - інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за цим позовом, позивач зазначає, що на виконання вказаних судових рішень були сплачені всі кошти в рахунок погашення заборгованості по кредитних договорах і стягувачем отримані грошові кошти в загальній сумі 1 475 937,30 грн.

Враховуючи те, що договори іпотеки укладалися в забезпечення виконання грошових зобов`язань по кредитних договорах, які припинили свою дію виконанням, то і дія іпотечних договорів припинилась.

У зв`язку з цим 05.08.2019 Татарченко А.В. звернувся до АТ «ПроКредит Банк» із заявою, в якій просив подати заяви про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, а саме: обтяження №1316702 квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; обтяження №1316708 квартири за адресою: АДРЕСА_5 , та подати заяви про виключення з Державного реєстру іпотек обтяження №1316695 квартири за адресою: АДРЕСА_4 та обтяження №1316706 квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Однак, у задоволенні цієї заяви відповідачем було відмовлено.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає у відзиві, що станом на дату його подання у Татарченка А.В. наявний перед АТ «ПроКредит Банк» борг по капіталу за Договором про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15.10.2007 в розмірі 36810,20 доларів США та по капіталу за Договором про надання траншу № 15.6978С-713/09.04 від 15.10.2007 в розмірі 77011,45 доларів США. Враховуючи те, що правовідносини сторін за Рамковою угодою № С-713/09.04 від 20.09.2004, договорами забезпечення не припинилися, з урахуванням того, що відсутні відповідно до статті 17 ЗУ «Про іпотеку» підстави для припинення договору іпотеки №С-713/09.04-ІД2 від 20.09.2004 та договору іпотеки №С-713/09.04-ІД1 від 20.09.2004, а іпотека є дійсною до припинення основного зобов`язання, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України) (надалі - ГК України).

Суд виходить з того, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і господарського судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац 3); іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель (абзац 7); майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника за основним зобов`язанням на підставі договору, закону або рішення суду (абзац 8); боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання (абзац 10).

Як встановлено судом, 20.09.2004 між АТ «ПроКредит Банк» (іпотекодержатель) та Татарченком А.В. (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № С-713/09.04-ІД1, предметом якого є чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 . Цього ж дня приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. накладена заборона відчуження предмету іпотеки (кв. АДРЕСА_2 ). Зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №4859, зареєстровано в реєстрі накладення заборон за №48.

Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки № С-713/09.04-ІД1, іпотека за цим Договором забезпечує повне виконання позичальником зобов`язань перед іпотекодержателем, що виникають із Рамкової угоди № С-713/09.04 від 20 вересня 2004 року, договору про надання траншу № С-713/09.04-ДТ1 від 20 вересня 2004 року та інших договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, інших договорів, які укладені та/або будуть укладені на підставі Рамкової угоди, і є та/або будуть її невід`ємною частиною (надалі за текстом - Кредитний договір), за умовами яких позичальник зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 20 000,00 доларів США, сплатити відсотки за його користування, можливі неустойку та інші платежі в розмірі, порядку та строки, передбачені Кредитним договором.

Цей договір набуває юридичної сили з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором та цим договором. (п. 7.2 договору іпотеки № С-713/09.04-ІД1).

Також, 20.09.2004 між АТ «ПроКредит Банк» (іпотекодержатель) та Татарченком А.В. , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (іпотекодавці) укладено договір іпотеки № С-713/09.04-ІД2, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Цього ж дня приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В. накладена заборона відчуження предмету іпотеки (кв. АДРЕСА_1 ). Зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №4856, зареєстровано в реєстрі накладення заборон за №49.

Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки № С-713/09.04-ІД2, іпотека за цим Договором забезпечує повне виконання позичальником зобов`язань перед іпотекодержателем, що виникають із Рамкової угоди № С-713/09.04 від 20 вересня 2004 року, договору про надання траншу № С-713/09.04-ДТ1 від 20 вересня 2004 року та інших договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, інших договорів, які укладені та/або будуть укладені на підставі Рамкової угоди, і є та/або будуть її невід`ємною частиною (надалі за текстом - Кредитний договір), за умовами яких позичальник зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 20 000,00 доларів США, сплатити відсотки за його користування, можливі неустойку та інші платежі в розмірі, порядку та строки, передбачені Кредитним договором.

Цей договір набуває юридичної сили з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором та до повного виконання іпотекодавцями своїх зобов`язань за цим договором. (п. 7.2 договору іпотеки № С-713/09.04-ІД2).

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання.

Таким чином іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Статтями 17, 18, 19 Закону України "Про іпотеку" встановлено підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки і внесення змін і доповнень до іпотечного договору.

Так, згідно з імперативними вимогами частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Застава (іпотека) є додатковим способом забезпечення виконання, а тому такі правовідносини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли матимуть юридичну силу основні зобов`язання.

У ч. 1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Як вказано в ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд зазначає, що відсутність у Татарченка А.В. , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості перед АТ «ПроКредит Банк» за Рамковою угодою № С-713/09.04 від 20.09.2004 та Договорами про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15.10.2007, № 15.6978/С-713/09.04 від 15.10.2007, № 15.7700/С-713/09.04 від 04.04.2008 остаточно встановлено у рішенні Господарського суду Сумської області від 07.04.2021 у справі № 920/1357/20, яке набрало законної сили у встановленому порядку, а тому вказані обставини відповідно до вимог ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.

Поряд з викладеним суд враховує, що встановлений ст. 267 ЦК України строк позовної давності (три роки) для заявлення позовних вимог про стягнення з Татарченка А.В. , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 3% річних та індексу інфляції на суму боргу 86282 грн 14 коп. за період з 31.12.2017 по 20.02.2018, на що вказав у господарський суду у справі № 920/1357/20, наразі сплив, а відповідні вимоги відповідачем в окремому позові не заявлялися.

Отже, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за Рамковою угодою № С-713/09.04 від 20.09.2004 та Договорами про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15.10.2007, № 15.6978/С-713/09.04 від 15.10.2007, № 15.7700/С-713/09.04 від 04.04.2008 виконано в повному обсязі, тобто, припинилися шляхом їх виконання, то зобов`язання за договорами іпотеки № С-713/09.04-ІД2 від 20.09.2004 та № С-713/09.04-ІДІ від 20.09.2004, які є похідними від кредитного договору, також припинились відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Суд зазначає, що відповідач не спростував більш вірогідними доказами факту відсутності наразі невиконаних кредитних зобов`язань у позивача (його поручителів) перед АТ «ПроКредит Банк» за Рамковою угодою № С-713/09.04 від 20.09.2004 та Договорами про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15.10.2007, № 15.6978/С-713/09.04 від 15.10.2007, № 15.7700/С-713/09.04 від 04.04.2008.

Доводи відповідача щодо наявності у позивача невиконаних кредитних зобов`язань перед відповідачем суд відхиляє як такі, що спростовуються встановленими вище обставинами.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено виконання ним зобов`язань за кредитним договором, а відповідач не довів шляхом подання відповідних доказів свої заперечення щодо наявності невиконаних зобов`язань за кредитним договором та іпотечними договорами.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, керуючись принципами справедливості та законності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та задоволенню підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати договір іпотеки № С-713/09.04-ІД2 від 20.09.2004 про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 таким, що припинив свою дію у зв`язку з припинення зобов`язання, забезпеченого іпотекою.

3. Визнати договір іпотеки № С-713/09.04-ІДІ від 20.09.2004 про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 таким, що припинив свою дію у зв`язку з припинення зобов`язання, забезпеченого іпотекою.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (просп. Перемоги, 107-А, м. Київ, 03115, ідентифікаційний код 21677333) на користь Татарченка Адрія Вікторовича ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 4540,00 грн судового збору.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22.11.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко