ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
17.11.2021 м. Ужгород Справа № 907/675/20
Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,
За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом», м. Ужгород (вх. № 02.3.1-02/242/21 від 19.01.2021 року та від 22.01.2021 вх. №02.3.1-02/390/21) про ухвалення додаткового рішення
у справі № 907/675/20
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом, м. Ужгород до Ужгородської міської ради, м. Ужгород про стягнення суми 183 597,98 грн.
представники сторін:
від позивача - Пучкова Анжела Йосипівна, керівник
від позивача - Суязова Галина Василівна, адвокат, ордер серія АО №1015843 від 24 вересня 2020 року
від відповідача - не з`явився
Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 183.597,98грн., у тому числі 125.134,34грн. інфляційних втрат та 58.463,64грн. три відсотки річних, посилаючись на вимог положень статей 15, 16, 202, 509, 525, 526, 530, 549, 554, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, враховуючи вимоги статей 173, 179, 193, 229, 231 Господарського кодексу України.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2021 року позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суми 169 503,90 грн. (сто шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот три гривні 92 коп.) з яких: 56.647,15 грн. - 3 % річних, 112 856,77 грн. інфляційних втрат, а також суму 2 542,56 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок дві гривні 56 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору..У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2021 рішення суду залишено без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

22.01.2021 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 03.11.2021 розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом», м. Ужгород (вх. № 02.3.1-02/242/21 від 19.01.2021 року та від 22.01.2021 вх. №02.3.1-02/390/21) про ухвалення додаткового рішення призначити до розгляду в судовому засіданні на 17 листопада 2021 року.

Представник позивача просить заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ній.

Представником відповідача заяв, чи заперечень до суду не подано.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги, викладені в заяві повністю з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як встановлено судом, між позивачем та Фізичною особою підприємцем (адвокат) Суязова Галина Василівна укладено договір №ТК-2 про надання послуг (далі - Договір).

Так, при поданні заяви про розподіл судових витрат позивачем дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В ході судового розгляду позивачем подавались заяви з доданими до них копіями актів здачі приймання наданих послуг та копіями квитанцій про оплату.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 126 цього ж Кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст.126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст.126 ГПК України).

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 2.1 Договору замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги юридичного характеру послуги в сфері права, визначені у п. 2.2 цього Договору.

Видами послуг згідно п.2.2 Договору є: надання письмових та усних консультацій; складання проектів документів, подання скарг, заяв та підготовка інших процесуальних документів, зокрема: заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, клопотань, позовів, запитів, відзивів, письмових пояснень по справі тощо; представництво інтересів замовника перед державними органами, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, у суді першої та апеляційної інстанції (в тому числі в адміністративних судах та кримінальних справах; збирання матеріалів, доказів; участь в судових засіданнях; інші послуги юридичного характеру на потреби Замовника;

Вартість послуг у відповідності до п. 3.5 Договору складає 800 грн., за одну людино-годину/одиницю роботи грн.

Акт приймання здачі наданих послуг складається у письмовій формі негайно після надання Виконавцем відповідних послуг. У акті вказується кількість та загальна вартість наданих послуг (п. 3.6 Договору).

Згідно з актами здачі приймання наданих послуг за Договором № ТК-2 від 20.01.2020 р. про надання послуг №2/5 від 01.10.2020, №2/7 від 30.11.2020, №2/8 від 04.01.2021, №2/10 від 21.01.2021, адвокатом надано послуги на загальну суму 7 600,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на загальну суму 7 600,00 грн. представник позивача надав копію договору про надання послуг №ТК-2 від 20.01.2020 року, копію платіжних доручень від 07.10.2020, від 03.12.2020, від 13.01.2021, від 21.01.2021, копії актів здачі приймання наданих послуг за Договором № ТК-2 від 20.01.2020 р. про надання послуг №2/5 від 01.10.2020, №2/7 від 30.11.2020, №2/8 від 04.01.2021, №2/10 від 21.01.2021, та копії рахунків.

Вказані докази у сукупності суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 907/675/20.

Разом з тим, з огляду на предмет позовних вимог та розмір заявлених сум до стягнення витрат на правничу допомогу судом враховано наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також доведеності понесених витрат.

Враховуючи в сукупності вище викладене та положення частини 4 ст.126 ГПК України, відсутність заперечень відповідача стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу чи їх неспівмірності, заявлений позивачем розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 7 600,00 грн. адвокатських витрат є співмірним та відповідає критерію розумності їх розміру з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням ціни позову (183 597,98 грн.) та складності справи.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням відсутності заперечень збоку відповідача заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом», м. Ужгород (вх. № 02.3.1-02/242/21 від 19.01.2021 року та від 22.01.2021 вх. №02.3.1-02/390/21) про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом», м. Ужгород (вх. № 02.3.1-02/242/21 від 19.01.2021 року та від 22.01.2021 вх. №02.3.1-02/390/21) про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Ужгородської міської рада (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТрансКом (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, пл. Театральна, 9, м, ) суму 7 600,00 грн. (сім тисяч шістсот гривень 00 коп.) у відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою при розгляді справи № 907/675/21.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 26.11.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі