ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 916/718/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Тішин Д.О.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

від відповідача 3: не з`явився

від відповідача 4: не з`явився

від відповідача 5: не з`явився

від відповідача 6: не з`явився

від відповідача 7: Ковальчук Р.М.

від відповідача 8: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської області від 14.06.2021, суддя в І інстанції Літвінов С.В., повний текст якого складено 18.06.2021 в м. Одесі

у справі № 916/718/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП"

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІЙ РЕЄСТВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ"

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА"

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ"

6) ОСОБА_2

7) ОСОБА_1

8) ОСОБА_3

про визнання недійсним рішення загальних зборів, договорів, скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичних осіб

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП", Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в якому просило:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", оформлене протоколом №1 від 28.07.2020р.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 ;

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ";

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА";

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ";

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ".

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що оспорюване рішення загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", оформлене протоколом №1 від 28.07.2020р., яким було уповноважено керівника ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" ОСОБА_5 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" та ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ" з правом укладати та підписувати договори купівлі-продажу корпоративних прав, акти приймання-передачі корпоративних прав та звертатися до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підлягає визнанню недійсним через порушення процедури скликання загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" з огляду на те, що позивача не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників товариства у встановленому порядку та строк, внаслідок чого порушено його корпоративні права на участь в управлінні господарським товариством. Оскільки позивача не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", то рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом №1 від 28.07.2020р., є недійсним, та, як наслідок, у ОСОБА_5 , як керівника ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", не було повноважень на підписання договорів купівлі-продажу та актів приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" та ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ", тому такі правочини підлягають визнанню недійсними.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.06.2021 позов задоволено повністю.

Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП" від 28.07.2020 року, що оформлене Протоколом № 1 Загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" від 28.07.2020 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ".

Скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА" .

Скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ".

Скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ" .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 6810 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1135 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1135 грн.

Задовольняючи позов повністю місцевий господарський суд свої висновки мотивував тим, що в порушення норм законодавства позивача не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників Товариства у встановленому Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» порядку та строк, чим порушено права як учасника Товариства на управління Товариством та участі у проведенні загальних зборів Товариства, що є самостійною підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", що оформлене протоколом № 1 від 28.07.2020 року.

Частиною першою статті 228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Матеріалами справи не підтверджено надання згоди позивача на відступлення частки у статутному капіталі товариства, відсутні докази повідомлення позивача про намір ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» продати частку, а отже позивач був позбавлений скористатись своїм переважним правом на купівлю частки у статутному капіталі товариства. Отже, за наслідками задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП", що оформлене протоколом № 1 від 28.07.2020 року, слід задовольнити і похідні позовні вимоги та визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ"; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА"; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ"; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ".

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник вказує, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, викладені у ст.ст. 43, 32-34, 41-43, 87 ГПК України, оскільки судом не створено сторонам у справі необхідні умови для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, обмежено право на участь у судовому засіданні та доступу процесуальних прав відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Крім того, судом першої інстанції порушені норми матеріального права, зокрема якими помилково встановив факт не повідомлення відповідачем про проведення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», котрі відбулися 28.07.2020р.

Скаржник зазначає, що твердження позивача про те, що його не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» у встановленому законом порядку та у строк, чим порушено його права та законі інтереси, є такими, що не відповідають дійсності. Виконавчим органом ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», а саме директором Товариства ОСОБА_5 , був виконаний обов`язок щодо належного повідомлення учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», про скликання загальних зборів учасників, котрі відбулися 28.07.2020 року, що підтверджується фіскальним чеком №036 та описом вкладення до цінного листа (докази додаються).

Скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідачем ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» надавались копії доказів повідомлення ТОВ «ІНКОР ФІНАНС» про проведення загальних зборів учасників, однак суд першої інстанції у рішенні зазначив, що докази не подані у встановлений строк та письмово не повідомлено про неможливість подання у встановлений законом строк відповідних доказів, тому до розгляду судом їх не прийнято, не надавши їм належну правову оцінку.

Відтак, оскільки ТОВ «ФІНАНС-ГРУПП» було повідомлено про проведення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», то рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом, є дійсним та, як наслідок, у ОСОБА_5 , як керівника ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», були повноваження на підписання договорів купівлі-продажу та актів приймання передачі часток у статутному капіталі ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" та ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ"

Керуючись ч.2 ст. 29 Закону України №2275-VIII, позивач мав право бути присутнім на загальних зборах учасників ТОВ «Інкор-групп» від 28.07.2020 р., однак вирішив не скористатися цим правом, окрім того виходячи з відомостей щодо ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», ОСОБА_6 є засновником ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» з долею корпоративних прав у розмірі 61 % та мав повноваження щодо прийняття рішень з питань, які були винесені на розгляд у порядку денному загальних зборів.

Також скаржник звертає увагу на те, що адреса реєстрації ОСОБА_1 , котра зазначена у справі, не відповідає дійсності, однак суд першої інстанції взагалі не звернув на це увагу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

ТОВ "ФІНАНС ГРУПП" зокрема вказує те, що оскільки поданий відповідачем ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» 30.04.2021 до господарського суду відзив на позовну заяву не відповідав загальним вимогам щодо форми та змісту відповідно до ч. 5 ст. 165 ГПК України, а саме відповідачем по справі ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» не надіслано відзив сторонам по справі, не надано суду відповідні докази надіслання, не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, то відповідно до ч. 4 ст. 170 ГПК України відзив ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» не був прийнятий до уваги судом першої інстанції та справа була вирішена за наявними матеріалами.

У якості доказів направлення позивачу повідомлення відповідачем надано, зокрема, копію опису вкладення у цінний лист від 23.06.2020 року, на якому відсутнє зазначення номеру поштового відправлення, що не може вважатись належними доказами надсилання позивачу поданого до суду повідомлення, адже зазначений опис вкладення у цінний лист не відповідає вимогам пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 № 270, а тому не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ направлення поштового відправлення. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.01.2020 р. по справі № 910/28408/15, від 26.03.2020р. по справі № 910/9962/16.

Фіскальний чек АТ "Укрпошта" №036 містить відомості про найменування об`єкту поштового зв`язку, його адресу, № поштового відправлення, вид відправлення (експрес), вартість пересилання та вартість за рекомендоване повідомлення, однак, фіскальний чек не містить відомостей про відправника кореспонденції, його отримувача. Отже, розрахунковий документ, зокрема фіскальний чек УДППЗ "Укрпошта", підтверджує лише факт надання послуги відділенням поштового зв`язку та не є доказом персонального повідомлення учасника про проведення загальних зборів. Крім того, до чеку не долучено повідомлення про вручення, хоча з фіскального чеку вбачається, що кошти за зазначену послугу були сплачені.

Відтак, докази на підтвердження належного надіслання повідомлення про проведення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» не є достатніми, належними та допустимими.

Крім того, рішення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», оформлене протоколом №1 від 28.07.2020р., не містить відомостей про голову та секретаря загальних зборів, так само не містить їх підписів. Зазначений протокол підписаний представником ОСОБА_6 ОСОБА_5 , який є директором ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», а отже з урахуванням п. 12.15. статуту ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» ОСОБА_5 не мав повноважень на підписання протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ ІНКОР-ГРУПП від 28.07.2020 року.

Також позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що подані апелянтом письмові докази не засвідчені належним чином.

Одночасно з апеляційною скаргою скаржником подано до апеляційного суду клопотання про залучення до матеріалів справи копій повідомлення про скликання загальних зборів Товариства, адресованого ТОВ «ІНКОР-ФІНАНС» від 23.06.2020р.; фіскального чеку №036 від 23.06.2020 та опису вкладення до цінного листа, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не знав про існування зазначеного провадження в зв`язку з не перебуванням в Україні починаючи з 06.03.2021р. і по теперішній час, тому не мав можливості подати ці докази у вказаний строк.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи по суті судом першої інстанції та був об`єктивно позбавлений можливості подати місцевому суду докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, то подані скаржником до апеляційного суду вказані документи з метою дотримання вимог рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення принципу змагальності, відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України прийняті судом та залучені до матеріалів справи як додаткові докази з метою забезпечення всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Також, 06.10.2021 до апеляційного суду від представника скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, які заявник просить залучити до матеріалів справи.

Оскільки такі пояснення є фактично доповненням до апеляційної скарги і були подані після закінчення строку на апеляційне оскарження, то апеляційний господарський суд на підставі ч. 1 ст. 266, ст. 118 ГПК України залишає ці письмові пояснення без розгляду, оскільки поважних причин пропуску встановленого законом строку для подання таких пояснень скаржником не наведено.

Крім того, 06.10.2021 до апеляційного суду від представника скаржника надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи в якості додаткових доказів копій адвокатського запиту від 20.08.2021, накладної про надсилання адвокатського запиту від 20.08.2021, супровідного листа від 04.10.2021, повідомлення від 23.06.2020 про проведення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», листа від 03.07.2020 про відмову від участі у загальних зборах, рішення одноосібного учасника ТОВ «ІНКОР-ФІНАНС» від 01.07.2020 та безкоштовного витягу з реєстру юридичних осіб стосовно ТОВ «ФІНАНС ГРУП».

Вказане клопотання визнано судом необґрунтованим та відхилено на підставі ч. 3 ст. 269 ГПК України з огляду на ненадання заявником доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте інші відповідачі не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників інших відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників позивача та ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на момент проведення спірних загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР - ГРУПП", Товариство здійснювало свою діяльність на підставі статуту, затвердженого у новій редакції загальними зборами учасників ТОВ "ІНКОР - ГРУПП" (протокол № 50 від 09.09.2016), згідно з п.п. 1.2, 6.2 якого учасниками Товариства є ОСОБА_6 з розміром частки 61% статутного капіталу і ТОВ «ІНКОР-ФІНАНС» з розміром частки 39% статутного капіталу, теперішнє найменування якого є ТОВ "ФІНАНС ГРУПП".

У свою чергу, станом на момент виникнення спірних правовідносин ТОВ "ІНКОР ГРУПП" було одноосібним учасником:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" (; 65026, Одеська Обл., Одеса, Приморський Бульвар, буд. 7, каб. 14),

- Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ" (; 65023, Одеська Обл., Одеса, вул. Пастера, буд. 64, кв. 7)

- Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА" (; 65000, Одеська обл., місто Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79),

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ" (, 65000, Одеська обл., м.Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79).

28.07.2020 відбулись загальні збори учасників ТОВ "ІНКОР - ГРУПП" з наступним порядком денним:

1. Про уповноваження керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" Агеєва Нікіту Андрійовича на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ".

2. Про уповноваження керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" ОСОБА_7 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА".

3. Про уповноваження керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" ОСОБА_7 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ".

4. Про уповноваження керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" ОСОБА_7 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ".

Зазначеними загальними зборами учасників ТОВ "ІНКОР - ГРУПП" прийняті наступні рішення:

1. Уповноважити керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" ОСОБА_7 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ" з правом укладати та підписувати договора купівлі-продажу корпоративних прав, акти приймання-передачі корпоративних прав, звертатися до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

2. Уповноважити керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" Агеєва Нікіту Андрійовича на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА" з правом укладати та підписувати договора купівлі-продажу корпоративних прав, акти приймання-передачі корпоративних прав, звертатися до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

3. Уповноважити керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" ОСОБА_7 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" з правом укладати та підписувати договора купівлі-продажу корпоративних прав, акти приймання-передачі корпоративних прав, звертатися до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

4. Уповноважити керівника ТОВ "ІНКОР ГРУПП" ОСОБА_7 на продаж частки ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ" з правом укладати та підписувати договора купівлі-продажу корпоративних прав, акти приймання-передачі корпоративних прав, звертатися до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Прийняті на цих зборах рішення оформлені відповідним протоколом № 1 від 28.07.2020 року.

Вказаний протокол підписаний директором ТОВ "ІНКОР ГРУПП" Агеєвим Н.А., який одноосібно і був присутній на цих зборах, та як зазначено в протоколі діяв як представник учасника Товариства ОСОБА_6 за довіреністю посвідченою консулом України в Дубаї (Об`єднані Арабські Емірати) 24.06.2020 за реєстровим № 570/667-20.

У наступному, на підставі зазначених рішень було відчужено частки ТОВ "ІНКОР ГРУПП" у статутних капіталах вищезазначених юридичних осіб, а саме: - договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", укладений 29.07.2020 між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; - договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", укладений 29.07.2020 між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; - договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладений 29.07.2020 між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ; - договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладений 10.09.2020 між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 , про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язані зі зміною складу засновників цих юридичних осіб.

Причиною виникнення даного спору, зокрема, є питання щодо наявності підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР - ГРУПП", оформлених протоколом № 1 від 28.07.2020.

Звернувшись до господарського суду з даним позовом позивач в обґрунтування пред`явлених вимог вказував те, що в порушенням вимог чинного законодавства та положень статуту ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" він не був повідомлений про дату, час, місце проведення загальних зборів учасників товариства 28.07.2020, що позбавило його можливості взяти участь у зборах та у прийнятті спірних рішень, внаслідок чого порушено його корпоративні права на участь в управлінні господарським товариством.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині місцевий господарський суд виходив із того, що в порушення норм законодавства позивача не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників Товариства у встановленому Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» порядку та строк, чим порушено його права як учасника Товариства на управління Товариством та участі у проведенні загальних зборів Товариства, що є самостійною підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", оформленого протоколом № 1 від 28.07.2020 року.

Колегія суддів погоджується з прийнятим судом першої інстанції судовим рішенням в цій частині, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із положеннями частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. (Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15).

Згідно з ч. 5 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Згідно із статтею 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до статті 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) також визначено, що учасники товариства мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

За змістом статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

У частині 1 статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю визначена у статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до зазначеної норми загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. Питання, передбачені частиною другою цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону. До виключної компетенції загальних зборів учасників статутом товариства також може бути віднесено вирішення інших питань.

При розгляді судами корпоративних спорів, суди мають враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.

Для визнання недійсними рішень загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Статтею 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Річні загальні збори учасників скликаються протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір. Якщо вартість чистих активів товариства знизилася більш як на 50 відсотків порівняно з цим показником станом на кінець попереднього року, виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників, які мають відбутися протягом 60 днів з дня такого зниження. До порядку денного таких загальних зборів учасників включаються питання про заходи, які мають бути вжиті для покращення фінансового стану товариства, про зменшення статутного капіталу товариства або про ліквідацію товариства. У разі порушення обов`язку, передбаченого частиною третьою цієї статті, та визнання товариства банкрутом до закінчення трирічного строку з дня зниження вартості чистих активів, передбаченого частиною третьою цієї статті, члени виконавчого органу солідарно несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями товариства. Члени виконавчого органу, які доведуть, що не знали і не мали знати про таке зниження вартості чистих активів товариства або голосували за рішення про скликання загальних зборів учасників у зв`язку із зниженням вартості чистих активів товариства, звільняються від відповідальності за порушення цього обов`язку. Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам. Виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства. Разом з питаннями, запропонованими для включення до порядку денного загальних зборів учасників особою, яка вимагає скликання таких зборів, виконавчий орган товариства з власної ініціативи може включити до нього додаткові питання. Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів. У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені статтею 32 цього Закону, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників. Загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених цим Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд таких питань.

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників. Пропозиції учасника або учасників товариства, які в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства, підлягають обов`язковому включенню до порядку денного загальних зборів учасників. У такому разі таке питання вважається автоматично включеним до порядку денного загальних зборів учасників. Після надсилання повідомлення, передбаченого частиною третьою цієї статті, забороняється внесення змін до порядку денного загальних зборів учасників, крім включення нових питань відповідно до частини сьомої цієї статті. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства про внесення змін до порядку денного не менше ніж за 10 днів до запланованої дати загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства, відповідно до частини четвертої цієї статті. До порядку денного можуть бути внесені будь-які зміни за згодою всіх учасників товариства. У такому разі положення частин восьмої і дев`ятої цієї статті не застосовуються. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому цим Законом та статутом товариства. Учасники товариства беруть участь у загальних зборах учасників особисто або через своїх представників. Загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно. На загальних зборах учасників, що проводяться відповідно до частини третьої цієї статті, ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол. Рішення з питань, не включених до порядку денного загальних зборів учасників, приймається лише за умови, що у них беруть участь всі учасники товариства, які одностайно надали згоду на розгляд таких питань. Повноваження представника за довіреністю щодо надання такої згоди мають бути спеціально обумовлені довіреністю. Усі витрати на підготовку та проведення загальних зборів учасників несе товариство. Якщо загальні збори учасників ініційовані учасником товариства, витрати на підготовку та проведення таких загальних зборів учасників несе учасник товариства, який ініціює їх проведення, якщо інше рішення не прийнято загальними зборами учасників. Загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства. Проведення загальних зборів за межами території України допускається лише за одностайною письмовою згодою всіх учасників товариства.

Тобто законодавцем чітко визначений спосіб та порядок повідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів і зміна цього порядку, що встановлений такою імперативною нормою, не допускається.

Відповідно до статутних положень ТОВ «ІНКОР - ГРУПП» учасник Товариства має право у порядку, встановленому цим статутом та законом, зокрема, брати участь в управлінні Товариством в порядку, визначеному цим статутом; приймати участь у загальних зборах учасників, голосувати особисто або через призначених представників; інші права, що передбачені цим статутом, загальними зборами учасників та чинним законодавством (п.п. 5.1.1, 5.1.7, 5.1.9 статуту).

Верховним Судом у постанові від 27.03.2018р. у справі № 904/6983/17 викладено правову позицію про те, що обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення.

При цьому, відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі № 910/807/17, у випадку заперечення учасником факту повідомлення його з боку товариства про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.

ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" в якості доказів повідомлення позивача про проведення 28.07.2020 року загальних зборів учасників Товариства надано апеляційному суду копії фіскального чеку від 23.06.2020р., опису вкладення у цінний лист від 23.06.2020р. та повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" від 23.06.2020р. які залучені апеляційним судом до матеріалів справи.

Частиною першою статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

За умовами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Разом з тим, належних доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що відповідач повідомив позивача про проведення 28.07.2020 року загальних зборів учасників Товариства, відповідачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до статті l Закону України «Про поштовий зв`язок» (далі - Закон України № 2759-ІІІ) національний оператор поштового зв`язку (національний оператор) - це оператор, який в установленому законодавством порядку надає універсальні послуги поштового зв`язку на всій території України і якому надаються виключні права на провадження певних видів діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку.

АТ «Укрпошта» є національним оператором поштового зв`язку України згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 10-р та у своїй діяльності керується Законом України «Про поштовий зв`язок» та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до статті 2 Закону України № 2759-ІІІ відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 15 Закону України № 2759-ІІІ, національний оператор, яким є АТ «Укрпошта», забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв`язку за переліком.

Порядок надання послуг поштового зв`язку та порядок оформлень поштових відправлень встановлено Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінетів Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила).

Згідно з п. 2 Правил, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Пунктом 19 Правил визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Згідно з п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Так, на підтвердження направлення на адресу позивача повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» скаржником надано суду копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» №036 та копію опису вкладення у цінний лист від 23.06.2020 року, але при цьому не надано накладної поштового відправлення.

У наданій відповідачем копії опису вкладення у цінний лист від 23.06.2020 року відсутнє зазначення номеру поштового відправлення, що не може вважатись належними доказом надсилання позивачу поданого суду повідомлення, адже зазначений опис вкладення у цінний лист не відповідає вимогам пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, а тому не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ направлення поштового відправлення. Наведені висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.01.2020р. по справі № 910/28408/15, від 26.03.2020р. по справі № 910/9962/16.

Фіскальний чек АТ «Укрпошта» №036 містить відомості про найменування об`єкта поштового зв`язку, його адресу, номер поштового відправлення, вид відправлення (експрес), вартість пересилання та вартість за рекомендоване повідомлення, однак, фіскальний чек не містить відомостей про відправника кореспонденції та його отримувача. Отже, розрахунковий документ, зокрема фіскальний чек УДППЗ "Укрпошта", підтверджує лише факт надання послуги відділенням поштового зв`язку та не є доказом персонального повідомлення учасника про проведення загальних зборів. Крім того, до чеку не долучено повідомлення про вручення, хоча з фіскального чеку вбачається, що кошти за зазначену послугу були сплачені.

Окремо суд звертає увагу на те, що вартість пересилання відповідно до наданого фіскального чеку АТ «Укрпошта» становить 34,67 гривень без ПДВ. Повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" від 23.06.2020р. надруковано на одному аркуші, вага якого складає приблизно 5 грамів. Відповідно до відомостей, що містяться на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» вартість пересилання поштового відправлення вагою до 0,25 кг включно в межах області складає 26 гривень з ПДВ, тобто без ПДВ вартість пересилання становить 21,67 гривень. Отже, поштове відправлення, фіскальний чек від якого надано скаржником у якості доказу, не є відправленням на адресу позивача одного аркушу повідомлення.

Крім того, з опису вкладення у цінний лист неможливо встановити, що на адресу позивача направлене саме те повідомлення про проведення загальних зборів, яке надане апеляційному суду. В описі вкладення у цінний лист зазначено «Повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОР-ГРУПП» від 23.06.2020 року.», втім з цього опису не вбачається що повідомлення містить дату проведення загальних зборів.

Як вже зазначено вище, опис вкладення у цінний лист від 23.06.2020 року не відповідає вимогам п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, оскільки не містить номер поштового відправлення, яке міститься на фіскальному чеку, наданому на підтвердження належного повідомлення про проведення загальних зборів.

Взагалі неможливо ідентифікувати, що фіскальний чек АТ «Укрпошта» №036 та опис вкладення у цінний лист, є тими документами, що підтверджують направлення того самого листа із тим самим повідомленням про проведення загальних зборів учасників ТОВ «ІНКОР-ГРУПП», а не різних поштових відправлень.

Відтак, як встановлено апеляційним судом, ТОВ «ІНКОР-ГРУПП» не надало суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність самого повідомлення про скликання загальних зборів на 28.07.2020, в якому викладена обов`язкова інформація про дату, час, місце проведення, порядок денний зборів, а також не надало належних доказів надсилання/вручення такого повідомлення позивачу.

Враховуючи вище наведене, суд першої інстанції встановивши, що позивача не було повідомлено про дату, час, місце проведення загальних зборів учасників товариства, призначених на 28.07.2020 та не було ознайомлено з порядком денним зборів, чим позбавлено його права на участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах, дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства, які оформлені протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОР-ГРУПП» від 28.07.2020 № 1.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду про те, що за наслідками задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП", що оформлене протоколом № 1 від 28.07.2020 року, слід задовольнити і похідні позовні вимоги та визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладений між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ"; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА"; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ"; скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", оскільки такий висновок зроблено без аналізу та врахування всіх даних, що містяться в матеріалах справи та вимог закону, що регулює спірні правовідносини в цій частині.

Так, статтею 92 ЦК України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України). За системним аналізом норм ЦК України (статті 99, 145, 147), ГК України (стаття 89), Закону України "Про господарські товариства" (статті 58, 59, 62, 63) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищезазначене, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

З огляду на таке, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

При цьому частиною четвертою статті 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані товариству збитки.

Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин - бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, частина перша статті 215 ЦК України).

За таких обставин, з урахуванням статті 98 ЦК України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 ЦК України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Таким чином, у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття.

Проте для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі той факт, що згодом визнано недійсним у судовому порядку рішення загальних зборів учасників товариства про обрання (призначення) виконавчого органу, згідно якого виконавчий орган діяв на момент укладення договору, або про наділення виконавчого органу правом укладати певні договори про відчуження належних товариству на праві власності активів.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 ЦК України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Отже, визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства саме по собі не може слугувати єдиною підставою для висновку про недійсність договору (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 6-62цс16 від 27.04.2016, у справі № 6-2362цс16 від 30.11.2016, у справі № 910/31610/15 від 12.07.2017).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Отже, для застосування способів захисту цивільних прав, визначених статтею 16 ЦК України, особа, яка не була учасником правочину, повинна довести, яке її особисте цивільне право чи інтерес порушені укладенням договору між іншими особами.

Корпоративні права учасника товариства як правомочності на участь в управлінні господарським товариством, зокрема, шляхом участі в загальних зборах товариства, правомочності на отримання певної частки у прибутку від діяльності товариства (дивідендів), а також частини активів від діяльності товариства у випадку його ліквідації, які визначені статтею 167 ГК України, не є тотожними повноваженням органів управління товариством, зокрема зборів учасників товариства, які при прийнятті рішень щодо розпорядження майном товариства відповідно до положень статуту мають керуватися інтересами власне товариства.

Відтак майнові інтереси окремих учасників товариства не завжди збігаються з інтересами самого товариства та рішеннями його органів управління, зокрема зборів учасників про розпорядження майном товариства.

Таке неспівпадіння не означає безумовного порушення корпоративних прав учасника товариства та наявності підстав для визнання недійсними правочинів, укладених органом управління товариством із третіми особами.

Згода загальних зборів учасників товариства на укладення певного договору є згодою його найвищого органу управління, який діє від імені товариства. Повноваження органу управління товариства на надання зазначеної згоди не можна ототожнювати з корпоративними правами учасників товариства, які діяти від імені товариства не мають права. Відтак укладення товариством правочину з відчуження належних йому на праві власності активів не є прямим порушенням прав та інтересів учасника товариства на участь у товаристві та управління ним, навіть якщо волевиявлення учасника на зборах учасників щодо можливості певного розпорядження активами товариства не збігається з колективним рішенням зборів учасників. Таке рішення зборів учасників є результатом діяльності найвищого органу управління товариством, і навіть у випадку визнання його недійсним за рішенням суду - це не може бути безумовною підставою для визнання недійсним укладеного правочину в порядку статті 215 ЦК України. Такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16 (пункти 79-81).

Тому, розглядаючи спори між учасником та господарським товариством, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників також не завжди збігаються (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 та від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16). Відтак, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників та самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються шляхом прийняття рішень його колективними органами управління, надавати оцінку добросовісності дій сторін спору щодо можливого захисту ними інтересів інших осіб та можливих наслідків у випадку задоволення таких вимог (чи приведуть вони до реального захисту прав третьої особи, яка оспорює правочин, стороною якого вона не була).

Учасник товариства, який вважає порушеними свої корпоративні права, може захищати їх різними способами, які не перешкоджають господарській діяльності самого товариства та не ставлять інтереси третіх осіб, які вступають з товариством у зобов`язальні правовідносини, під ризик їх невиконання (скликання зборів учасників з метою покращення роботи органів управління товариством; вихід з товариства з виплатою йому частки у майні товариства). Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16 (провадження № 12-90гс19), пункти 84-85.

Про недоведення учасником товариства з корпоративною часткою 90 % статутного капіталу порушення його корпоративних прав при зверненні з вимогою про визнання недійсними правочинів товариства, укладених його директором з перевищенням повноважень, за відсутності рішення зборів учасників зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 905/2559/17, провадження № 12-264гс18 (пункти 6.10, 6.11 постанови).

Колегія суддів зазначає, що у справах, де предметом є дослідження недобросовісності поведінки третьої особи, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем належним чином не доведено наявності обставин, які свідчили б про недобросовісну та нерозумну поведінку відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки вони, будучи ознайомленими з повноваженнями керівника ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", зокрема з протоколом загальних зборів учасників даної юридичної особи від 28.07.2020 на продаж корпоративних прав ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" та ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ" керівником ОСОБА_5 , укладаючи договори купівлі-продажу, виходило з того, що у виконавчого органу ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" були відповідні повноваження на укладення спірних договорів купівлі-продажу, які відображені в положеннях статуту щодо надання згоди загальними зборами на укладання подібних договорів та рішенні загальних зборів на вчинення відповідних договорів купівлі-продажу.

На момент підписання спірних договорів купівлі-продажу рішення загальних зборів учасників ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" від 28.07.2020 було дійсним.

Позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , укладаючи оспорювані договори купівлі-продажу корпоративних прав, діяли недобросовісно та нерозумно.

Такі обставини, відповідно, виключають можливість того, що ці відповідачі могли достеменно знати чи, проявивши розумну обачність, не могли не знати про відсутність у виконавчого органу ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" необхідного обсягу повноважень на момент вчинення спірних договорів, та, відповідно при укладанні спірних договорів з Товариством діяли законно, добросовісно та розумно.

На підтвердження факту настання реальних правових наслідків за укладеними оспорюваними договорами було складено відповідні акти приймання-передачі корпоративних прав та сплачені кошти.

Під час укладення з ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" оспорюваних договорів купівлі - продажу корпоративних прав відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 діяли розумно, добросовісно та з належною обачністю, належним чином розрахувалися із Товариством за придбані корпоративні права, що ніким із учасників справи не заперечується.

Отже, дії щодо вчинення правочинів відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та наступне його виконанням свідчать про те, що укладення спірних договорів відповідало внутрішній волі сторін та були спрямовані на настання реальних правових наслідків, і такі наслідки настали.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вказана стаття унормовує правові наслідки недійсності правочину.

Разом з тим, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються укладанням спірних договорів, а тому потребують захисту.

Отже, за змістом вищенаведених правових норм визнанню правочину недійсним має передувати встановлення судом наявності порушення прав та інтересів позивача, який не є стороною цього правочину, і у випадку відсутності такого порушення в позові має бути відмовлено.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 04.06.2020 у справі № 916/1411/19, від 19.02.2020 у справі №916/1408/19, від 09.04.2019 у справі № 908/1194/18, від 03.09.2019 у справі №910/14255/18.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронюваного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у ч. 2 ст. 15 ЦК України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 76 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Тобто вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду. Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Разом з тим, як свідчить правовий аналіз матеріалів справи, позивач не зазначив чим порушуються саме його права наявністю оспорюваних ним договорів купівлі-продажу, та не обґрунтував, у зв`язку з чим саме він звернувся до суду з позовом у даній справі, а лише стверджує, що рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом №1 від 28.07.2020р., є недійсним, та, як наслідок, у ОСОБА_5 , як керівника ТОВ "ІНКОР-ГРУПП", не було повноважень на підписання спірних договорів купівлі-продажу та актів приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ "КОМПАС ПРОЕКТ", ТОВ "КВАРТАЛ РУССОВА", ТОВ "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" та ТОВ "ИНЖЕКОМ-ЮГ", тому такі правочини підлягають визнанню недійсними.

Однак, уявлення позивача про невідповідність оспорюваних договорів нормам чинного законодавства за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для визнання таких договорів недійсними в судовому порядку, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Враховуючи відсутність порушення оспорюваними договорами корпоративних прав та інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, колегія суддів також зазначає, що позивачем не доведено наявності у нього порушеного іншого права чи інтересу в результаті укладення спірних правочинів, що є передумовою для звернення з позовом до суду, а позовні вимоги належним чином не обґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовані відповідачами у встановленому законом порядку.

Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені ТОВ «ФІНАНС ГРУПП» позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 , а також похідні від них вимоги про скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ"; скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА"; скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ"; скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають, а протилежний висновок місцевого суду не ґрунтується на належних доказах та є помилковим.

Водночас, колегією суддів не приймаються до уваги викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, викладені у ст.ст. 43, 32-34, 41-43, 87 ГПК України, оскільки судом не створено сторонам у справі необхідні умови для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, обмежено право на участь у судовому засіданні та доступу процесуальних прав відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2021р. відповідач ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" подав до суду відзив на позов.

Приписами ч. 5 ст. 165 ГПК України встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Проте, відповідач ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" всупереч встановленим вимогам не надіслав сторонам по справі відзив на позовну заяву та не надав до суду відповідні докази, в матеріалах справи відсутні докази направлення відзиву сторонам по справі, що також підтверджується актом господарського суду Одеської області № 01-11/357/2021 від 30.04.2021р. Оскільки відзив на позовну заяву не відповідає вимогам ч. 5 ст. 165 ГПК України, тому судом цей відзив ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та додані до нього документи не було прийнято до уваги.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, у силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу, пункт 5 частини третьої статті 162 ГПК України покладає саме на позивача обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову. Крім того, згідно з пунктом 8 цієї норми, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Отже, на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і вирішити спір відповідно до норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню у конкретному випадку з урахуванням принципів господарського судочинства, закріплених у статті 2 ГПК України, зокрема, диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Водночас, згідно з частинами першою, шостою, дев`ятою статті 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з цим, статтею 80 цього Кодексу, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до частини 3 цієї статті відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно частини 4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частина 5 цієї статті визначає, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Стаття 119 ГПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Системний аналіз статей 80, 119, 165 ГПК України свідчить про те, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову, повинні бути подані разом з відповідним відзивом. При цьому докази, подані з порушенням строку, суд приймає, з урахуванням положень ст.ст. 80, 119 ГПК України, та обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії, тобто, лише у разі наявності об`єктивних обставин, які стали причиною порушення процесуального строку подання таких доказів (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Суд першої інстанції врахував вищезазначені положення процесуального законодавства та правильно не надав оцінки доказам, які було подано з порушенням строку, оскільки докази подані з порушенням строку можуть бути прийняті судом тільки з урахуванням положень ст.ст. 80, 119 ГПК України, чого не було дотримано скаржником.

Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції визначені статтею 269 ГПК України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому згідно з частиною 4 статті 269 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Правовий аналіз положень частини 1 статті 269 ГПК України, свідчить про те, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що принцип диспозитивності визначає межі здійснення господарським судом та учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків, надає учасникам справи можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору та визначає обов`язок суду здійснювати провадження у справі виключно за зверненням особи, поданим до суду у відповідній процесуальній формі. Реалізація принципу диспозитивності у процесі здійснення правосуддя спрямована на досягнення справедливого балансу між суб`єктами судового процесу і визначає межі процесуальних дій суду у розгляді справи.

При цьому обсяг вимог апеляційного оскарження - це визначений скаржником, а у випадках, передбачених процесуальним законом, напрям та зміст перевірки судового рішення. Межами апеляційного перегляду процесуальний закон визначає повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду вимог апеляційної скарги (стаття 275 Господарського процесуального кодексу України), вихід за межі яких в разі неправильного застосування судом норм матеріального права допускається виключно в межах заявленого скаржником обсягу апеляційного оскарження судового рішення.

У справі, що переглядається, рішення господарського суду Одеської області від 14 червня 2021 року про задоволення позову повністю, ухвалене за результатом вирішення спору по суті, оскаржене до суду апеляційної інстанції відповідачем - ОСОБА_1 у повному обсязі.

Переглядаючи судове рішення в заявленому скаржником обсязі апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції, не будучи обмеженим доводами та вимогами скарги, зобов`язаний, дотримуючись принципу законності судочинства, реалізуючи надані повноваження, стверджувати про порушення чи неналежне застосування норми матеріального права, якщо: господарським судом не було застосовано відповідного до обставин справи закону; господарським судом було застосовано законодавчі акти, які не підлягали застосуванню; господарським судом здійснено помилкове тлумачення відповідних норм права, та, відповідно, ухвалити рішення в межах наданих статтею 275 ГПК України повноважень, які можуть не збігатися з вимогами апеляційної скарги.

Такі висновки Верховного Суду щодо застосування статті 269 Господарського процесуального кодексу України стосовно меж перегляду справи та повноважень суду апеляційної інстанції викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року у справі № 916/2368/18.

Ураховуючи, що оскаржуване рішення в частині задоволення позову про визнання недійсним спірних договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язаної зі зміною складу засновників, ухвалено місцевим судом без застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, наведених в цій постанові, тобто з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скористатись своїм процесуальним правом встановленим ч. 4 ст. 269 ГПК України та вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 277 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

З огляду на наведені вище приписи, здійснюючи перегляд судового рішення в порядку, передбаченому статтею 269 ГПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення господарського суду Одеської області від 14.06.2021 року у справі № 916/718/21 - скасувати в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 , а також про скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ"; скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА"; скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ"; скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог. В решті рішення має бути залишено без змін, як законне та обґрунтоване.

Крім того, колегія суддів враховує, що ухвалою господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 у справі № 916/718/21 заяву ТОВ "ФІНАНС ГРУПП" про забезпечення позову задоволено повністю.

Заборонено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/718/21 державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, вносити записи пов`язаних з розміром статутного капіталу та складу засновників (учасників) підприємства, кінцевих беніфіціарів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ" ().

Заборонено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/718/21 державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, вносити записи пов`язаних з розміром статутного капіталу та складу засновників (учасників) підприємства, кінцевих беніфіціарів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА" ().

Заборонено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/718/21 державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, вносити записи пов`язаних з розміром статутного капіталу та складу засновників (учасників) підприємства, кінцевих беніфіціарів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ" ().

Заборонено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/718/21 державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, вносити записи пов`язаних з розміром статутного капіталу та складу засновників (учасників) підприємства, кінцевих беніфіціарів щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ" ().

Згідно з частинами 9, 10 ст. 145 ГПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно з частиною 1 ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

З огляду на зазначені норми процесуального права, суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення місцевого суду та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідній частині, має одночасно вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 у справі № 916/718/21, оскільки відповідно до частин 9, 10 ст. 145 ГПК України після відмови у задоволенні позову та набрання постановою суду апеляційної інстанції законної сили, тобто з 23.11.2021, вжиті судом заходи забезпечення позову не можуть продовжувати діяти.

Згідно з частиною 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини 1 ст. 282 ГПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні частини позовних вимог, то в порядку ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати за подання позову та апеляційної скарги підлягають перерозподілу, а саме підлягає стягненню з ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" на користь ТОВ "ФІНАНС ГРУПП" судовий збір в сумі 2270 грн. за подання позовної заяви та з ТОВ "ФІНАНС ГРУПП" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 27 240? грн. за подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду Одеської області від 14 червня 2021 у справі № 916/718/21 в частині задоволення позову про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_2 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ", укладеного між ТОВ "ІНКОР-ГРУПП" та ОСОБА_3 ;

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ПРОЕКТ";

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ РУССОВА".

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКІ РЕСТАВРАЦІЙНІ МАЙСТЕРНІ";

- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язану зі зміною складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ИНЖЕКОМ-ЮГ".

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог .

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 14 червня 2021 у справі № 916/718/21 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОР-ГРУПП" (65026, м. Одеса, Приморський бульвар, буд. 7, код ЄДРПОУ - 35405036) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" (65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 25, код. ЄДРПОУ - 35302541) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ГРУПП" (65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 25, код. ЄДРПОУ - 35302541) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги в сумі 27 240 грн.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 07 квітня 2021 у справі № 916/718/21 заходи забезпечення позову - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25.11.2021.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.