ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. Справа№ 910/3724/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Грека Б.М.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання Ковган О.І.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 04.11.2021

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сузір`я»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021

у справі № 910/3724/20

за позовом Фермерського господарства "Сузір`я"

до Державного підприємства "Конярство України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення заборгованості в розмірі 113 493,51 грн.

в межах справи № 910/21682/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015.

У березні 2020 року Фермерське господарство "Сузір`я" (далі - ФГ "Сузір`я", позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Конярство України" (далі - ДП "Конярство України", відповідач), у якому просило стягнути 113 493,51 грн., з яких 90 000 грн. - заборгованість за договором купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019, пеня - 21 086,16 грн., 2 403,35 грн. - 3 % річних.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/3724/20 у задоволенні позову Фермерського господарства «Сузір`я» відмовлено з підстав відсутності доказів схвалення правочину та отримання товару відповідачем.

ФГ «Сузір`я» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Заперечуючи правильність висновку місцевого господарського суду про перевищення представником Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП "Конярство України" Узуновим Є.І. повноважень при укладенні договору купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019, скаржник, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 19.08.2014 у справі № 3-59гс14, від 10.04.2018 у справі 910/11079/17, від 25.04.2018 у справі № 910/9915/17, від 16.05.2018 у справі № 910/1163/17, керуючись ст. 241 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пунктами 1.2, 6.4, 7.2.2, 7.2.3, 7.2.5, 10.1, 10.2 Положення про Філію «Запорізький кінний завод № 86» ДП "Конярство України", зазначає, що відповідач був обізнаний або принаймні повинен був бути обізнаним про укладення договору купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019 та здійснення часткової оплати за цим договором, жодних заперечень щодо вказаного договору та якості отриманого товару не висловив.

Заперечуючи правильність висновку місцевого господарського суду щодо недоліків видаткової накладної від 03.07.2019 № 43, скаржник, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах 25.01.2018 у справі № 61-949св18, від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, керуючись статтями 92, 95, 204 ЦК України та пунктами 4.5, 4.6 Положення про Філію «Запорізький кінний завод № 86» ДП "Конярство України", зазначає, що відповідач несе відповідальність за зобов`язаннями своєї філії, які виникли на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019, недійсність якого не встановлена, а також те, що станом на дату укладення цього договору повноваження підписанта з боку відповідача перевірялися з урахуванням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо відсутності відомостей про обмеження повноважень керівника Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП "Конярство України" Узунова Є.І.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Тищенко О.В., Шапран В.В.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Тищенко О.В., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Поляков Б.М., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 задоволено заяву судді Полякова Б.М. про самовідвід у справі, матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Грек Б.М., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 ФГ «Сузір`я» поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду.

28.08.2021 від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

10.09.2021 від представника Фермерського господарства «Сузір`я» Остапенка В.С. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за електронною адресою - .

13.09.2021 від Київської міської прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

15.09.2021 від ДП «Конярство України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржене у справі рішення - без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 задоволено клопотання представника ФГ «Сузір`я» Остапенка В.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву.

Суддя Грек Б.М. з 08.11.2021 по 19.11.2021 знаходився у відпустці.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у ній яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги про стягнення 113 493,51 грн. внаслідок порушення зобов`язань щодо повної оплати товару, поставленого відповідно до умов договору купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 02.07.2017 між ФГ "Сузір`я" (продавець) та ДП «Конярство України» в особі Філії «Запорізький кінний завод № 86» (покупець) укладений договір купівлі-продажу № 2-2019 (далі - Договір купівлі-продажу).

З боку покупця договір підписав керівник Узунов Євген Іванович, діючи на підставі Положення про філію.

Договір містить відтиск печатки з ідентифікаційним кодом Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України».

Відповідно до умов Договору купівлі-продажу продавець зобов`язався передати належний йому товар у власність покупцеві, а останній - прийняти та оплатити товар - 30 060 кг гороху (пункти 1.1 - 1.4).

Загальна вартість товару - 147 293,88 грн. (пункт 2.2).

Оплата перераховується протягом п`яти банківських днів з моменту відвантаження товару (пункт 2.3).

Відповідно до видаткової накладної від 03.07.2019 № 43 на підставі Договору купівлі-продажу позивач поставив ДП «Конярство України» в особі Філії «Запорізький кінний завод № 86» 30,06 тон гороху на загальну суму 147 293,88 грн. (з урахуванням ПДВ).

Видаткова накладна містить відтиск печатки з ідентифікаційним кодом Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України».

Особа підписанта з боку отримувача у видатковій накладній не зазначена; вказано про те, що він діє за довіреністю.

Згідно довіреності від 24.01.2019 № 259, виданої ДП «Конярство України», останнім уповноважено Узунова Євгена Івановича на виконання повноважень щодо Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України», для чого йому надається право виконувати всі дії, пов`язані з цією довіреністю, в тому числі за попереднім погодженням з Підприємством укладати цивільно-правові угоди та договори, якщо сума перевищує 100 000 грн., у тому числі ПДВ, для товарів, робіт та послуг; довіреність діє з 28.01.2019 до 31.12.2019 включно.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку від 03.07.2019 № 46, останній виставлений позивачем ДП «Конярство України» в особі Філії «Запорізький кінний завод № 86» на підставі Договору купівлі-продажу за товар - 30,06 тон гороху на загальну суму 147 293,88 грн. (з урахуванням ПДВ).

Докази вручення вказаного рахунку відповідачу в матеріалах справи відсутні.

Згідно з випискою Запорізького РУ АТ КБ «Приватбанк» від 20.02.2020 № 2002-20VU-1356-5581 Філією «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України» оплачено 18.10.2019 на користь позивача 27 293,88 грн. за горох згідно з договором купівлі-продажу від 02.07.2019 № 2-2019 на підставі рахунку від 03.07.2019 № 46.

Згідно з випискою Запорізького РУ АТ КБ «Приватбанк» від 20.02.2020 № 2002-20VU-1345-1328 Філією «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України» оплачено 03.12.2019 на користь позивача 30 000 грн. за горох на підставі рахунку від 03.07.2019 № 46.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції, вказуючи на перевищення представником Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП "Конярство України" Узуновим Є.І. повноважень при укладенні Договору купівлі-продажу, на певні недоліки видаткової накладної від 03.07.2019 № 43, а також ту обставину, що видаткова накладна містить відтиск печатки Філії «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України», а з виписок банку вбачається, що оплата здійснена філією як відокремленим підрозділом Державного підприємства «Конярство України», дійшов висновку про недоведеність факту схвалення Договору купівлі-продажу відповідачем та отримання ним товару за цим договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом положень статей 11, 509, 526, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язальні правовідносини виникають, у тому числі, з договорів, які мають виконуватися належним чином відповідно до їх умов та вимог законодавства, припинення яких обумовлюється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм § 3 глави 54 ЦК України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Тлумачення наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару корелює обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Однією з загальних вимог до чинності правочину, є зокрема, те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (відповідно до ст. 203 ЦК).

Правомірність правочину презюмується, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК).

Правочин у силу ч. 2 ст. 207 ЦК вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (стаття 241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі, що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/19179/17.

Зі змісту норми ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 №910/19776/17.

При оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Діяльність Філії «Запорізький кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України» регулює Положення, затверджене наказом Державного підприємства «Конярство України» від 08.06.2011 № 4 та погоджене Міністерством аграрної політики та продовольства України.

Положенням про філію передбачено, що координацію діяльності філії, контроль за дотриманням цього Положення та ефективністю використання і збереження закріпленого за філією майна здійснює Державне підприємство «Конярство України» (пункт 1.2).

Філія не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом ДП "Конярство України" (пункт 4.1).

У відносинах з державними органами і суб`єктами господарської діяльності філія виступає як представник ДП "Конярство України" і діє у межах, наданих законами України та цими положеннями повноважень (пункт 4.3).

Філія має власну печатку з ідентифікаційним кодом, рахунки в банках тощо (пункт 4.5).

За змістом пункту 7.1 Положення філія має право:

- користуватися майном, закріпленим за нею ДП "Конярство України", для здійснення своєї господарської діяльності;

- від імені ДП "Конярство України" вступати у правовідносини, набувати майнових прав і немайнових прав та нести зобов`язання в порядку, передбаченому цим положенням та чинним законодавством України;

- видавати накази та інші розпорядчі документи з питань діяльності філії, що не суперечать чинному законодавству України та цим положенням;

- планувати, організовувати і здійснювати усі види діяльності, не забороненої чинним законодавством України, виходячи із відповідних планів і програм ДП "Конярство України".

Філія зобов`язана дотримуватись вимог чинного законодавства України та умов цього Положення (пункт 7.2.1).

Філія зобов`язана здійснювати контроль за належним виконанням контрагентами діючих правочинів та негайно (протягом 24 годин) інформувати ДП "Конярство України" про невиконання вимог правочинів та/або незаконні дій фізичних та юридичних осіб (пункт 7.2.3).

Для здійснення оперативного управління (керівництва) справами філії призначається керівник Філії (пунктом 8.1).

Повноваження керівника філії визначаються трудовим контрактом та довіреністю, виданою ДП «Конярство України» (пункт 8.4).

Керівник філії укладає від імені ДП «Конярство України» господарські, цивільно-правові договори в межах сум, передбачених трудовим контрактом та довіреністю (пункт 8.6.10).

Отже, за змістом Положення філія має право від імені ДП "Конярство України" вступати у правовідносини, набувати майнових прав і немайнових прав та нести зобов`язання в порядку, передбаченому цим положенням та чинним законодавством України, а керівник філії - укладати від імені ДП «Конярство України» господарські, цивільно-правові договори в межах сум, передбачених трудовим контрактом та довіреністю.

З огляду на наведене, колегією суддів встановлено, що укладення Договору купівлі-продажу потребує погодження ДП «Конярство України», що в даному випадку дотримано не було.

Докази погодження та (або) схвалення відповідачем Договору купівлі-продажу, отримання товару за цим договором, обізнаності про його укладення в матеріалах справи відсутні.

Вищевказана довіреність ДП «Конярство України» від 24.01.2019 № 259 таким доказом не є, оскільки вартість поставки за Договором купівлі-продажу - 147 293,88 грн., перевищує встановлений довіреністю ліміт щодо можливості укладення договорів з ціною у 100 000 грн. без попереднього погодження з Підприємством

Колегія суддів враховує те, що вказана довіреність надана суду позивачем, а відтак - йому відомо про існуючи обмеження у відносинах відповідача з третіми особами.

Отже, за встановлених обставин справи, Договір купівлі-продажу мав укладатись та підписуватись керівником ДП «Конярство України».

Надані позивачем видаткова накладна від 03.07.2019 № 43, виписки Запорізького РУ АТ КБ «Приватбанк» від 20.02.2020 № 2002-20VU-1356-5581, № 2002-20VU-1345-1328, а також оборотно-сальдові відомості позивача за липень 2019 року - квітень 2020 року та подана ним 22.07.2019 згідно квитанції про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна від 03.07.2019 № 12, з урахуванням встановлених обставин справи, не мають сили належних доказів у даній справі за відсутності в них відомостей про прийняття товару та здійснення оплати його вартості ДП «Конярство України».

З наведених підстав судова колегія зазначає про відсутність події укладення Договору купівлі-продажу з відповідачем і його схвалення останнім.

Колегія суддів акцентує, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено, самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів враховує висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18 з приводу того, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази здійснення перевезення товару, поставленого за Договором купівлі-продажу, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності відповідача тощо.

З наведених підстав колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача спірної заборгованості за Договором купівлі-продажу та решти похідних позовних вимог про стягнення пені та 3 % річних.

За наведених у цій постанові обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи та доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду не дають підстав для висновку про неврахування судом першої інстанції в цьому випадку висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки на висновки у відповідних справах скаржник послався, виокремивши їх із контексту судових рішень та не урахувавши обставин даної справи.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Сузір`я» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/3724/20 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі № 910/3724/20.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26.11.2021.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді Б.М. Грек

В.В. Шапран