ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 рокуСправа № 912/2415/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Г. Сковороди, 2 А, м. Світловодськ, Кіровоградська обл., 27500)

до Виконавчого комітету Світловодської міської ради (вул. Героїв України, 14, м. Світловодськ, Кіровоградська обл., 27500)

про стягнення 14 365,62 грн

секретар судового засідання - Безчасна Н.Г.

представники:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - Карпенко Н.А., довіреність № 2 від 20.04.21 (самопредставництво);

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі -СП ТОВ "Світловодськпобут" ) до Виконавчого комітету Світловодської міської ради про стягнення шкоди у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди) у сумі 14 365,62 грн, з покладення на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок прийняття рішень Міжвідомчою комісією виконавчого комітету Світловодської міської ради та виконавчим комітетом Світловодської міської ради про надання дозволів громадянам на відключення окремих квартир від мереж централізованого опалення (а не окремих багатоквартирних будинків) в порушення норм чинного законодавства, а саме: прийняття Виконавчим комітетом Світловодської міської ради незаконного рішення №942 "Про надання громадянам дозволу на відключення квартир (вбудованих нежитлових приміщень) від мереж ЦО та ГВП при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення" позивач має законні підстави щодо стягнення шкоди у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди).

15.09.2021 від відповідача до суду надійшов відзив, у якому заперечено позовні вимоги повністю.

21.09.2021 та 07.10.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.10.2021.

Ухвалою від 20.10.2021 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів за ініціативи суду. Закрив підготовче провадження та призначив справу № 912/2415/21 до судового розгляду по суті на 16.11.2021.

15.11.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких заперечено позовні вимоги повністю.

Представник позивача участі в судовому засіданні не брав, хоча позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується відміткою від 22.10.2021 про направлення ухвали суду від 20.10.2021 на електронну адресу позивача, яка зазначена ним у позовній заяві (а.с. 55 об).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника відповідача суд встановив таке.

СП ТОВ "Світловодськпобут" є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії у м. Світловодську.

03.09.2007 між СП ТОВ "Світловодськпобут" ( далі Виконавець) та гр. ОСОБА_1 (далі Споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 9)

Відповідно до п. 1. Договору виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, та при наявності технічної можливості гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених Договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої вроди і водовідведення, що затвердженні Кабінетом Міністрів України.

22.11.2016 рішенням Виконавчого комітету Світловодської міської ради № 942 надано громадянам дозвіл на відключення квартир (вбудованих нежитлових приміщень) від мереж ЦО та ГВП при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення, в Додатку № 1 зазначено реєстр громадян яким було надано дозвіл, в тому числі гр. ОСОБА_1 (а.с. 8 об.).

13.12.2016 СП ТОВ "Світловодськпобут" звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради № 942 від 22.11.2016.

Постановою Світловодського міськрайонного суду від 25.05.2018 по справі № 401/3872/16-а, рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 942 від 22.11.2016 визнано протиправним та скасовано.

22.03.2019 СП ТОВ "Світловодськпобут" звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення в сумі 14365,62 грн, втрати від інфляції в сумі 1171,97 грн та три відсотки річних в сумі 326,14 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.09.2019 у справі № 401/738/19 відмовлено в позові СП ТОВ "Світловодськпобут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення в сумі 14365,62 грн, втрат від інфляції в сумі 1171,97 грн та трьох відсотків річних в сумі 326,14 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.12.2019 у справі № 401/738/19 рішення Світловодського міськрайонного суду залишено без змін, а апеляційну скаргу СП ТОВ "Світловодськпобут" не задоволено.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 14365,62 грн.

Розглядаючи вказаний спір суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.09.2019 у справі № 401/738/19, яке набрало законної сили 12.12.2019, встановлено: "Світловодським управління експлуатації газового господарства розроблено робочий проект №11134 реконструкції індивідуальної системи опалення приміщення квартири АДРЕСА_1 (а.с.44-48).

Квартиру АДРЕСА_1 відключено від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВП, про що складено відповідний акт, який затверджено рішенням міжвідомчої комісії від 13.07.2017 року(а.с.49).

14.06.2017 складено акт обстеження щодо відключення від мереж ЦО та ГВП квартири АДРЕСА_1 , який затверджено заступником міського голови(а.с.50).

ОСОБА_1 зверталася до СП ТОВ "Світловодськпобут" з приводу зняття з абонентського обліку, належної їй квартири, що підтверджується заявами та актами-претензіями надісланими на адресу СП ТОВ "Світловодськпобут", в такий спосіб повідомляючи про відсутність потереби у послугах теплопостачання, на що отримала відповіді про відсутність підстав для зняття з абонентського обліку, належної їй квартири (а.с.51, 52, 53, 54, 73, 74).

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що СП ТОВ "Світловодськпобут" здійснювало надання послуг з централізованого опалення в місті Світловодськ Кіровоградської області у 2017-2018 роках(а.с.75-84).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №742 від 15 серпня 2012 року виконавцем послуг з централізованого опалення визначено СП ТОВ "Світловодськпобут" (а.с.8).

Судом встановлено, що самовільно ОСОБА_1 від централізованого опалення не відключалася, зверталася до органів місцевого самоврядування та отримала дозвіл на відключення належної її квартири від мережі централізованого опалення. На час проведення позивачем робіт по відключенню квартири від мережі централізованого опалення, рішення про надання дозволу на відключення квартири від мережі централізованого опалення було чинним.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачу було відомо про відключення 29.05.2017 квартири ОСОБА_1 від мережі централізованого опалення. Незважаючи на це позивач просить стягнути з відповідача борг за послуги з теплопостачання, які начебто отримала ОСОБА_1 , однак жодних належних доказів про наявність договірних відносин та фактичне отримання послуг з теплопостачання ОСОБА_1 до суду не надано, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову".

Також, у постанові Кропивницького апеляційного суду від 12.12.2019 у справі № 401/738/19 встановлено, що на час від`єднання заборгованість за теплопостачання відсутня.

Отже, вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що позивачу стало відомо про відключення гр. ОСОБА_1 від мереж централізованого опалення 29.05.2021, станом з моменту відключення квартири ОСОБА_1 відсутні договірні відносини між сторонами, фактичне отримання послуг теплопостачання та заборгованість за отримані послуги теплопостачання відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За твердженням позивача, відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, СП ТОВ "Світловодськпобут" міг реально одержати за звичайних обставин дохід у сумі 14365,62 грн, якби його право не було б порушено прийняттям незаконного рішення Виконавчого комітету Світловодської міської ради № 942 від 22.11.2016.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі № 6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювана шкоди), спеціальні норми ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України передбачають відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною умовою для стягнення шкоди, завданої внаслідок неправомірних рішень органу місцевого самоврядування, є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. У разі відсутності хоча б одного з наведених елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Виходячи зі змісту ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Цією ж статтею визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, та - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Упущена вигода - це доход або прибуток, який міг би одержати суб`єкт господарської діяльності в разі здійснення господарських операцій і який він не одержав внаслідок дії обставин, що не залежать від нього, якщо розмір його передбачуваного доходу або прибутку можна обґрунтувати.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди (збитків) та її розмір; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якби право позивача не було порушене. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті для їх одержання.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

За змістом положень ГПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею

процесуальних дій (ч. 3, 4 ст. 13);

З врахуванням викладеного, оскільки упущена вигода, яка входить до складу збитків, що є предметом у даній справі, є неотриманим доходом на підставі договору про надання послуги з централізованого опалення квартири, то суд має встановити чи доведено позивачем те, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи у визначеному ним розмірі, за визначений ним період.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 142 Господарського кодексу України прибуток (дохід) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 923/700/17 від 03.08.2018:

- неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується;

- пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц навела схоже тлумачення поняття упущеної вигоди, а також тих обставин, які позивач повинен довести для стягнення упущеної вигоди з відповідача. Так, при стягненні упущеної вигоди, слід враховувати наступне:

- у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання (ст. 22 ЦК України);

- при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ст. 623 ЦК України);

- кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавана шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України);

- пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

В матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження розміру збитків, заподіяних позивачу порушенням зобов`язання у вигляді недооплати за послуги централізованого опалення за період з 01.10.2017 по 01.02.2019.

Як вбачається з позовної заяви позивачем шкода визначена в сумі 14 365,62 грн, розрахована як недоотримана сума 14 365,62грн за період з 01.10.2017 по 01.02.2019 за послуги централізованого опалення.

При цьому, послуги централізованого опалення не є шкодою, а є саме зобов`язанням, яке повинно бути виконане у спірних правовідносинах, у разі не виконання якого виникне питання про відшкодуванні заподіяної відповідачем відповідної матеріальної шкоди позивачу.

Отже, судом встановлено, що послуги з теплопостачання ОСОБА_1 фактично не надавалися, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, судом встановлено, що відповідачу стало відомо про відключення ОСОБА_1 від послуг централізованого теплопостачання 29.05.2017, тобто до початку опалювального сезону 2017/2018 рр, а тому позивач мав можливість і був зобов`язаний вжити всіх достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. Вказане є самостійною підставою для відмови в позові.

Також, позивачем взагалі не зазначено, яких саме заходів вжив позивач щодо одержання доходу (упущеної вигоди) відповідно до ст. 623 ЦК України.

Позивачем при визначені розміру упущеної вигоди взято лише суму коштів, які ОСОБА_1 сплатила б за послуги теплопостачання у спірний період, якби користувалася послугами теплопостачання, без визначення фактичних затрат (собівартості) позивача на надання ОСОБА_1 послуг з централізованого теплопостачання і розміру чистого доходу, який і міг бути упущеною вигодою.

Враховуючи зазначене вище, позивачем не надано доказів заподіяння відповідачем шкоди у розмірі 14365,62 грн та не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень утворювали підстави для стягнення з відповідача зазначеної шкоди у розмірі 14365,62 грн, у зв`язку з чим вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 судові витрати у справі залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Спільному підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул. Г. Сковороди, 2 А, м. Світловодськ, Кіровоградська обл., 27500) та Виконавчому комітету Світловодської міської ради (вул. Героїв України, 14, м. Світловодськ, Кіровоградська обл., 27500).

Повне рішення складено 25.11.2021.

Суддя М.С. Глушков