ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" листопада 2021 р.Справа № 922/2432/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Кононової О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 (вх. №24755) про призначення судової технічної експертизи документів по справі №922/2432/21

за заявою Фізичної особи ОСОБА_2
до Фізичної особи ОСОБА_2
про неплатоспроможність
за участю :

представника боржника - Колісниченко А.С.

керуючого реструктуризацією - Антоненко Д.О.

представника ОСОБА_1 - Валовіна М.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 25.08.2021 серед іншого було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 . Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 , арбітражного керуючого Антоненка Дмитра Олександровича, призначено проведення попереднього засідання суду.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Фізичної особи ОСОБА_2 було опубліковано 26.08.2021 за № 67095 на офіційному веб-сайті ВГСУ, в якому встановлений граничний строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника - 24.09.2021.

07.09.2021 до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло повідомлення забезпеченого кредитора в порядку ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства про вимоги до ОСОБА_2 , які забезпечені заставою майна боржника на загальну суму 7 680 доларів США. Надане повідомлення було долучено судом до матеріалів справи.

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання неплатоспроможним у встановлений в оголошенні строк надійшли заяви:

- ОСОБА_3 " (вх.№ 22279 від 22.09.2021) на загальну суму 220 000, 00 грн.;

- ОСОБА_4 (вх. № 22407 від 23.09.2021) на загальну суму 1 187 000,00 грн.;

- Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вх. № 22456 від 24.09.2021) на загальну суму 31 144,89 грн. Відповідними ухвалами суду зазначені заяви з грошовими вимогами були прийняті судом до розгляду та призначений їх розгляд в попередньому засіданні суду.

29.09.2021 до суду від керуючого реструктуризацією надійшли відомості про результати розгляду вимог кредиторів, з яких вбачається, що керуючим реструктуризацією були розглянуті всі вимоги, що надійшли до суду та на його адресу.

В судовому засіданні 13.10.2021 було оголошено перерву до 10.11.2021 до 12:00 год., відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання.

22.10.2021 до канцелярії суду від забезпеченого кредитора ОСОБА_1 надійшло клопотання (вх. № 24755) про призначення судової технічної експертизи документів.

В наданому клопотанні ОСОБА_1 просить суд:

- призначити в рамках справи №922/2432/21 судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса";

- на вирішення поставити експертам наступні питання:

1) Чи виготовлені рукописні підписи сторін у Договорі позики, укладеному між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у той час, яким датований документ (05.10.2017 року)?

2) Чи виготовлені рукописні підписи сторін у Додатковій угоді від 05Л 0.2017 року до Договору позики 05.10.2017 року, укладеній між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у той час, яким датований документ (02.05.2019 року)?

- витребувати у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 оригінали договору позики від 05.10.2017 року та оригінал додаткової угоди до договору позики від 02.05.2019 року для долучення до матеріалів судової справи;

- провадження у справі № 922/2432/21 зупинити до закінчення проведення призначеної судової експертизи;

- витрати на проведення судової технічної експертизи документів покласти на забезпеченого кредитора ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 10.11.2021 представник ОСОБА_1 наполягала на задоволенні клопотання, зауваживши що у забезпеченого кредитора існують сумніви щодо дійсності договору, укладеного між боржником та ОСОБА_4 , а саме у тому, що договір було укладено саме 05.10.2017, а також є обґрунтовані підозри, що і сам договір є фіктивним, і сама процедура банкротства ОСОБА_2 є штучно створеною.

В судовому засіданні 10.11.2021 було оголошено перерву до 15.11.2021 до 14:00 год.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 надала уточнену редакцію клопотання про призначення судової технічної експертизи документів (вх. 26848 від 15.11.2021), відповідно якого просить суд:

- призначити в рамках справи №922/2432/21 судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз;

- на вирішення поставити експертам наступні питання:

1) У який проміжок часу було надруковано текст Договору позики від 05.10.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ?

2) Чи відповідає час надрукування тексту Договору позики, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , даті, вказаній у документі (05.10.2017 року)?

3) В який проміжок часу було здійснено рукописні підписи сторін у Договорі позики від 05.10.2017 року, укладеному між ОСОБА_4 . ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ?

4) Чи виготовлені рукописні підписи сторін у Договорі позики, укладеному між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у той час, яким датований документ (05.10.2017 року)?

5) У який проміжок часу було надруковано текст Додаткової угоди від 02.05.2019 року до Договору позики від 05.10.2017 року, укладеної між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ?

6) Чи відповідає час надрукування тексту Додаткової угоди від 02.05.2019 року до Договору позики від 05.10.2017 року, укладеної між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , даті, вказаній у документі (02.05.2019 року)?

7) У який проміжок часу було здійснено рукописні підписи сторін у Додатковій угоді від 05.10.2017 року до Договору позики від 05.10.2017 року, укладеній між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ?

8) Чи виготовлені рукописні підписи сторін у Додатковій угоді від 05Л 0.2017 року до Договору позики 05.10.2017 року, укладеній між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у той час, яким датований документ (02.05.2019 року)?

- витребувати у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 оригінали договору позики від 05.10.2017 року та оригінал додаткової угоди до договору позики від 02.05.2019 року для долучення до матеріалів судової справи;

- провадження у справі № 922/2432/21 зупинити до закінчення проведення призначеної судової експертизи;

- витрати на проведення судової технічної експертизи документів покласти на забезпеченого кредитора ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник боржника заперечував проти задоволення наданого клопотання, просив суд відмовити в його задоволенні.

Керуючий реструктуризацією також заперечував проти задоволенні вказаного клопотання, просив суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи, витребування оригіналу договору позики та зупинення провадження по справі, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

У разі неможливості самостійно надати докази учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом у порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 79 ГПК України визначає поняття вірогідності доказів. Згідно до ч.1. цієї статті визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Частина 2 цієї статті встановлює, що питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У господарському судочинстві принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано в Постанові Великої палати ВСУ від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Так, в судовому засіданні 15.11.2021 були розглянуті всі вимоги кредиторів, відповідною ухвалою попереднього засідання визнано наступний розмір грошових вимог кредиторів: ОСОБА_3 на загальну суму 220 000 грн. та 4540,00 грн судового збору; ОСОБА_4 на загальну суму 1 187 000,00 грн.; Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на загальну суму 22 924,54 грн. та ОСОБА_1 на загальну суму 205 902,34 грн, як вимоги, що забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника відповідно до іпотечного договору від 21.03.2019. Зобов`язано керуючого реструктуризацією за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Заявник ОСОБА_1 ставить під сумнів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стверджуючи про ймовірну фіктивність правочину укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування таких сумнівів заявник наводить низку дій, зокрема нібито недобросовісну правову поведінку ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яка на думку заявника свідчить про ухилення останніх від виконання обов`язку по сплаті боргу забезпеченому кредитору (числені звернення до різних судів з позовними заявами, заявами про забезпечення позову, наявність кримінальних правопорушень, тощо).

Відповідно ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, зокрема для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Суд вважає, що в розумінні прокоментованих вище норм закону, заявник в своїх клопотаннях не наводить жодного доказу в підтвердження сумнівності або недостовірності укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору позики. Заявником не зазначено як обставини, про встановлення яких він просить в клопотанні, впливають на розгляд вимог конкурсного кредитора і яке мають значення для вирішення цієї справи.

Суд також звертає увагу заявника, що одним з різновидів спорів, які розглядає суд в межах провадження у справі про банкрутство є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який може бути оспорений боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди керуються спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують. Такий правовий висновок викладений ВС у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником - кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором - заявником грошових вимог.

Суд вважає, що заявником - кредитором ОСОБА_4 було надано суду необхідну сукупність документів на обґрунтування своїх вимог, зазначені докази були досліджені судом та прийнято відповідне рішення щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_4 .

Натомість заявник ОСОБА_1 в своєму клопотанні з урахуванням уточнень не наводить відповідних обґрунтувань та доказів в розумінні прокоментованих норм процесуального законодавства в підтвердження спростування висновків суду щодо належності, допустимості, достовірності та вірогідності наданих ОСОБА_4 доказів наявності заборгованості боржника перед ним за спірним договором позики.

Крім того, Кодексом України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справі про банкрутство не підлягає зупиненню (ст. 113, ч. 17 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства).

За таких обставин суд вважає клопотання ОСОБА_1 (вх. № 24755 від 22.10.2021) про призначення судової технічної експертизи документів з урахуванням уточнень (вх. №26848 від 15.11.2021) таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 39, 113 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 73, 76, 79, 80, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх. №24755) про призначення судової технічної експертизи документів по справі №922/2432/21.

Ухвалу направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу підписано "22" листопада 2021 р.

Суддя Кононова О.В.