ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 справа № 923/1153/21

Суддя Юркевич М.В., в порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши матеріали

позовної заяви: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС», м. Львів

про: стягнення 22 994,88 грн. заборгованості за договором постачання

Представники сторін не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» про стягнення 22 994,88 грн. заборгованості за договором постачання.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 30.08.2021р. справу було передано на розгляд Господарського суду Львівської області за встановленою підсудністю.

21.09.2021р. на підставі автоматизованого розподілу судової справи, головуючим суддею по розгляду справи №923/1153/21 було визначено суддю Юркевича М.В.

Ухвалою від 27.09.2021р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву.

10.11.2021р. від відповідача поступило клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Водночас, станом на 25.11.2021р. представник відповідача з матеріалами справи не ознайомився та відзиву на позовну заяву не подав.

В ухвалі господарського суду від 27.09.2021р. пропонувалося відповідачу подати відзив на позовну заяву та висловити свою позицію по справі, однак відповідач своїм правом не скористався. Відповідач поштової кореспонденції від суду не забирає, про що свідчить повідомлення повернуте відділенням поштового зв`язку з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання.

В той же час, відповідач про наявний спір є обізнаний, оскільки ним було подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак з такими, за надання судом можливості, останній не ознайомився та своєї позиції по справі не висловив. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не подавав.

Суд звертає увагу сторін на те, що провадження у даній справі триває з 27.09.2021р. Так, судом скеровувалася ухвала суду на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак на неї не відреагував.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридичною адресою відповідача по справі є 79008, м. Львів, вул. Староєврейська, буд. 7А, куди і надсилалися судова кореспонденція. Інша інформація про місцезнаходження відповідача в суду відсутня.

Як звернув увагу Верховний суд у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 19.02.2020р. у справі №910/16409/15: «свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася за офіційною юридичною адресою, є порушенням норм процесуального права та може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, сторона була обізнана про розгляд справи в суді, повідомлялася про дату, час та місце судових засідань за вказаною адресою, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, тому відсутні підстави вважати, що судом під час розгляду справи було порушено норми процесуального права щодо повідомлення останнього про час та місце судового розгляду».

При цьому, судом також враховано, що відповідно до ч. 2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.09.2021р. та її виконати.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Після з`ясування обставин справи та дослідження поданих доказів, судом було встановлено наступне:

10 серпня 2020р. між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області (позивачем, замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» (відповідачем, постачальником) було укладено договір №96 на постачання товару.

Відповідно до п.1.1 цього договору, постачальник зобов`язався передати замовнику по бланках внутрішнього обігу бензин марки А-95, код класифікатор ДК 021:2015 (Єдиний закупівельний словник: 09130000-9 «нафта і дистиляти») в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у цьому договорі, а замовник- прийняти та оплатити такий товар.

Відповідно до п. 10, термін дії договору встановлено до 31.12.2020р., а в частині оплати і поставки товару до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно платіжного доручення від 14.08.2020 № 1261 позивачем, відповідно до вимог п. 3.1. Договору, сплачено на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 58 440,00 грн. за талони і товар, визначені у пункті 1.1. договору.

Відповідно до додатку № до договору (специфікації), найменуванням товару є Бензин А-95 у кількості 3000 л із зазначенням суми, яка сплачена позивачем в повному обсязі.

Пунктом 5.3. договору визначено, що передача товару здійснюється цілодобово окремими партіями шляхом його обміну на талони відповідача, що є підставою для відвантаження товару з АЗС, які обслуговують талони Відповідача.

Постачальник зобов`язаний відвантажити товар одразу після пред`явлення представником замовника талонів на АЗС мережі ТОВ «Інтеркард».

Відповідно до вимог пункту 5.5. Договору визначено обов`язок постачальника поставити товар у кількості і асортименті, зазначених у талонах, а обов`язок його постачання вважається виконаним з моменту обміну позивачем усіх талонів.

Відповідно до пункту 2.5. Договору, при виявленні Замовником дефектів Товару, або будь-чого іншого, що може якимось чином вплинути на якісні характеристики Товару, Постачальник повинен замінити Товар в асортименті та кількості, вказаній в письмовій заявці Замовника.

Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» від 17.12.2020 №1247, було повідомлено позивача про необхідність передачі талонів на пальне, емітованих ТОВ «Інтеркард» у кількості 91 шт. бензин марки А-95, тобто 91 шт. по 10 л. для здійснення обміну на паливну картку з лімітом.

Згідно актів приймання-передачі талонів на пальне від 17.12.2020 №2,3 позивачем було передано відповідачу вказані паливні талони на суму 17 726,80 грн.

Позивачем було скеровано претензію від 03.03.2021 (вих. № 28-21 -0.62-1087/2-21), згідно якої станом на дату пред`явлення претензії відповідачем не виконано свої договірні зобов`язання перед позивачем та не повернуло своєчасно дійсні талони на паливо на суму 17 726,80 грн. Претензія залишена відповідачем без задоволення.

Позиція позивача.

Позивач стверджує, що придбав у відповідача талони на пальне у кількості 3000 літрів. Відповідно до договору відповідач зобов`язався постачати товар за пред`явлення талонів на стаціонарних автозаправних станціях. Позивач зазначає, що відповідачем, в односторонньому порядку, змінено інструмент обслуговування транспортних засобів Замовників/Покупців на АЗС відповідача, також змінено перелік АЗС, за адресою розташування яких здійснювався продаж/обмін товару, таким чином позивачем не використаними залишились талони на загальну оплачену ним суму 17 726,80 грн.

Позивачем виставлено відповідачу претензію, проте, відповіді на неї не отримав, товару по талонах чи повернення сплачених коштів відповідачем також не здійснено. Наведене стало підставою для звернення з позовною заявою до суду з вимогою про стягнення з відповідача 17 726,80 грн основної заборгованості, 4 306,43 грн пені, 709,07 грн інфляційних втрат, 252,58 грн 3% річних.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву та/або доказів сплати заявленої до стягнення суми боргу не подав.

При прийнятті рішення, суд входить з наступного:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, позивач придбав у відповідача товар - бензин марки А-95 у талонах в кількості 3000 л, загальною вартістю 58 440,00 грн., які позивачем сплачено у повному обсязі.

Положеннями ч. 1-2 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч. 1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2).

Відповідно до п. 5.5. договору обов`язок постачальника поставити товар вважається виконаним з моменту обміну усіх талонів замовника на товар в кількості і асортименті, вказаних у цих талонах.

Згідно п. 2.5 Договору при виявленні замовником дефектів товару, або будь-чого іншого, що може якимось чином вплинути на якісні характеристики товару, постачальник повинен змінити товар в асортименті та кількості, вказаній в письмовій заявці замовника.

Як вбачається згідно актів приймання-передачі талонів на пальне від 17.12.2020 №2,3 позивачем було передано відповідачу для обміну недійсні талони на обмін їх дійсними на суму 17 726,80 грн. Однак, відповідач заміну та повернення талонів не здійснив, на виставлену письмову претензію позивача не відреагував.

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі (який зазначений у Специфікації до Договору), суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар на умовах переоплати, а тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 ЦК України.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені взяті на себе зобов`язання щодо заміни неякісних (непридатних) талонів на пальне, а тому позивач вправі вимагати у відповідача повернення грошових коштів за оплачений, але непоставлений товар, загальною вартістю 17 726,80 грн.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в сумі 17 726,80 грн.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд звертає увагу на наступне:

Відповідно до п. 7.4.2. договору, за порушення постачальником строків постачання товару стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, по якому допущено прострочення постачання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, порушення строків поставки товару та поставку товару в недостатній кількості, позивач просить стягнути з відповідача, згідно прохальної частини позовної заяви 3 065,56 грн.- пені та 1 240,87грн. 7% штрафу.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 ГК України.

Щодо нарахування позивачем пені у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, то суд зазначає, що статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку пені, позивач не врахував вимог щодо обмеження її нарахування подвійною обліковою ставкою НБУ.

Відтак, за результатами перерахунку, судом було встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає пеня в розмірі 1 225,82 грн та штраф в межах заявлених позовних вимог в сумі 1 240,87 грн за період з 24.02.2021р. (з дня підписання сторонами акту звірки взаєморозрахунків) по 16.08.2021р.

Одночасно, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача в цій частині позовних вимог, суд дійшов висновку, що такі здійснені правильно, а до стягнення з відповідача підлягають 709,07 грн. інфляційних втрат та 252,58 грн. 3% річних.

Таким чином, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 17 726,80 грн. основного боргу, 1 225,82 грн. пені, 1 240,87 грн. штрафу, 709,07 грн. інфляційних втрат та 252,58 грн. 3% річних.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 129 ГК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Судовий збір від сплати якого позивач звільнений у встановленому законом порядку стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи приписи ст. 129 ГК України, з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню 2 088,48 грн. судового збору.

Крім того, зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.09.2021 відстрочено позивачу сплату судового збору на строк до ухвалення рішення у справі, з позивача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню 181,52 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241, 327 ГК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, буд 7А, ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а, ) 17 726,80 грн. заборгованості, 1 225,82 грн пені, 1 240,87 грн штрафу, 709,07 грн. інфляційних втрат та 252,58 грн 3% річних.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, буд 7А, ) в дохід Державного бюджету України 2 088,48 грн. витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а, ) в дохід Державного бюджету України 181,52 грн. витрат по сплаті судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

7. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Юркевич М.В.