РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2021Справа № 910/8685/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" (вул. Дегтярівська, буд. 25/1, Київ, 04119, код 38463127)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант Фармінг" (пр-т. Степана Бандери, 5, Київ, 04073, )

про стягнення 4 719 598, 04 грн,

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант Фармінг" (далі - відповідач, новий боржник) про стягнення 4 719 598,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Хортус Україна" (далі - первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Остер-центр Агро" (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Плант Фармінг") було укладено договір від 06.09.2019 №01-ПБ/82-П-18АС про заміну боржника (далі - договір), за яким переведено основний борг за договором поставки №82-П-18-АС від 15.02.2018 з первісного боржника на нового на загальну суму 4 719 598, 04 грн, та у зв`язку з тим, що останнім зобов`язання з оплати боргу не виконані, позивач просить стягнути вказану суму з відповідача як нового боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 підготовче засідання відкладено на 04.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/8685/21 до розгляду по суті на 02.09.2021.

Розгляд справи по суті, призначений на 02.09.2021 не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Ягічевої Н. І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 призначено розгляд справи по суті на 23.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 розгляд справи по суті відкладено на 07.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 розгляд справи по суті відкладено на 21.10.2021.

У судовому засіданні 21.10.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

В свою чергу, відповідач взагалі в судові засідання не з`являвся, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: пр-т. Степана Бандери, 5, Київ, 04073.

Станом на дату розгляду справи конверти з ухвалами про повідомлення про дату час та місце засідання були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній".

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали про повідомлення про час, дату та місце розгляду справи за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

За змістом частини 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи і не повідомив суду про причини неявки, суд на місці постановив проводити розгляд справи по суті проводити за відсутності представника відповідача.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хортус Україна" (далі - покупець) укладено договір поставки №82-П-18АС (далі - договір поставки), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати у власність покупця (поставити) товар (засоби захисту рослин, добрива з мікроелементами, регулятори росту рослин), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до умов п. 1.2. договору поставки найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі зазначені у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Ціна за одиницю виміру товару та його загальна ціна, яку має сплатити покупець, визначається специфікаціями (додатками) до цього договору, з урахуванням вимог щодо цього, викладених в тексті самого договору (розділ 2). Постачальник має право достроково виконати свої зобов`язання щодо поставки товару.

Згідно з п. 1.4. договору поставки факт поставки та передачі товару від постачальника до покупця фіксується шляхом складання та підписання накладних (або актів приймання-передачі) повноважними представниками сторін. З моменту підписання сторонами накладних до покупця переходить право власності на товар та ризики його випадкового знищення або пошкодження.

Ціна товару (в т.ч. ціна за одиницю товару) вказується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна товару включає вартість неповоротної тари, упаковки та витрати на доставку товару покупцем з місця його передачі покупцю (базис поставки відповідно ІНКОТЕРМС 2010). Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити в специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - у доларах США (пункт 2.1. договору поставки).

Покупець здійснює 100% оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на банківський рахунок постачальника в терміни, які вказані в специфікаціях до даного договору. Оплата товару може проводитись частинами. Банківські реквізити сторін для здійснення взаєморозрахунків вказані в договорі (розділ 8) (пункт 2.2. договору поставки).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 7.1. договору поставки).

Специфікаціями на товар, що поставляється (додатками до договору) сторони погодили поставку товару на загальну суму 8 789 832, 47 грн, а саме: додаток №1 від 15.02.2018 на суму 96 140, 14 грн; додаток №2 від 15.02.2018 на суму 293 611, 26 грн; додаток №3 від 14.03.2018 на суму 301 137, 97 грн; додаток №4 від 14.03.2018 на суму 57 065,70 грн; додаток №5 від 14.03.2018 на суму 71 600, 21 грн; додаток №6 від 26.03.2018 на суму 467 272, 61 грн; додаток №7 від 26.03.2018 на суму 10 467, 60 грн; додаток №8 від 03.04.2018 на суму 1 089 276, 85 грн; додаток №9 від 03.04.2018 на суму 5639 ,76 грн; додаток №10 від 05.04.2018 на суму 19 590, 24 грн; додаток №11 від 11.04.2018 на суму 32 928, 12 грн; додаток №12 від 12.04.2018 на суму 491 943, 12 грн; додаток №13 від 18.04.2108 на суму 50260, 97 грн; додаток №14 від 18.04.2018 на суму 610 467, 71 грн; додаток №15 від 24.04.2018 на суму 64 537, 20 грн; додаток №16 від 24.04.2018 на суму 485 954, 51 грн; додаток №17 від 24.04.2018 на суму 10 052, 35 грн; додаток №18 від 03.05.2018 на суму 528 215, 62 грн; додаток №19 від 08.05.2018 на суму 400 197,02 грн; додаток №20 від 10.05.2018 на суму 2 795 539, 13 грн; додаток №21 від 17.05.2018 на суму 248 514, 84 грн; додаток №22 від 21.05.2018 на суму 12 212, 35 грн; додаток №23 від 23.05.2018 на суму 274 618, 49 грн; додаток №24 від 23.05.2018 на суму 61 991, 57 грн; додаток №25 від 31.05.2018 на суму 299 736, 65 грн; додаток №26 від 20.06.2018 на суму 10 680, 48 грн.

Поставка узгодженого товару здійснена постачальником у повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними: №ЦБ-56 від 16.02.2018, №ЦБ-58 від 16.02.2018, №ЦБ-433 від 14.03.2018, №ЦБ-435 від 14.03.2018, №ЦБ-628 від 26.03.2018, №ЦБ-629 від 26.03.2018, №ЦБ-1057 від 03.04.2018, №ЦБ-1058 від 03.04.2018, №ЦБ-1299 від 05.04.2018, №ЦБ-1854 від 13.04.2018, №ЦБ-1853 від 13.04.2018, №ЦБ-2372 від 19.04.2018, №ЦБ-2373 від 19.04.2018, №ЦБ-2826 від 25.04.2018, №ЦБ-2827 від 25.04.2018, №ЦБ-2828 від 25.04.2018, №ЦБ-3302 від 03.05.2018, №ЦБ-3631 від 08.05.2018, №ЦБ-4068 від 17.05.2018, №ЦБ-4206 від 21.05.2018, №ЦБ-4409 від 24.05.2018, №ЦБ-441 від 24.05.2018, №ЦБ-4726 від 31.05.2018, №ЦБ-4728 від 31.05.2018, №ЦБ-5565 від 20.06.2018, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Умовами п. 3 додатків 1-26 до договору поставки сторони погодили оплату товару: 100% від загальної суми на розрахунковий рахунок продавця, строк здійснення останньої оплати (додаток №26 від 20.06.2018) - до 01.08.2018.

Як зазначає позивач, покупець частково розрахувався за поставлений товар, проте станом на 04.09.2019 залишилася заборгованість у сумі 4 719 598, 04 грн.

06.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хортус Україна" (далі - первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР-ЦЕНТР АГРО" (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Плант Фармінг") (далі - новий боржник; відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" (далі - кредитор) укладено договір про заміну боржника (переведення боргу) №01-ПБ/82-П-18-АС (далі - договір про заміну боржника), згідно умов розділу 1 якого цим договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає з договору поставки №82-П-18АС від 15.02.2018, укладеного між первісним боржником та кредитором (далі - "основний договір") (пункт 1.1 договору про заміну боржника).

Первісний боржник переводить на нового боржника основний борг (грошове зобов`язання) на загальну суму 4 719 598, 04 грн, що виникла на підставі основного зговору станом на 04.04.2019 (пункт 1.2. договору про заміну боржника).

Первісний боржник підтверджує обсяг та підстави боргу (пункт 1.3. договору про заміну боржника).

Первісний боржник переводить борг на нового боржника в повному обсязі. Новий боржник підтверджує, що він приймає борг та підстави боргу в повному обсязі (пункт 1.4. договору про заміну боржника).

Кредитор не заперечує проти переведення боргу (пункт 1.5. договору про заміну боржника).

Борг вважається переведеним на нового боржника, а останній набуває статусу зобов`язаної особи перед кредитором з моменту підписання даного договору (пункт 1.6. договору про заміну боржника).

Новий боржник повинен оплатити кредитору загальну суму заборгованості, зазначену в п.1.2. цього договору, в строк до 30.11.2019 (пункт 1.7. договору про заміну боржника).

Відповідно до умов п. 4.1. договору новий боржник зобов`язується виконати обов`язки первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 6.1. договору про заміну боржника).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками первісного боржника, нового боржника і кредитора та скріплений печатками.

У зв`язку з тим, що новий боржник всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором №01-ПБ/82-П-18-АС від 06.09.2019 оплату заборгованості у встановлений строк не здійснив, позивач направив на адресу відповідача претензію №130 від 23.02.2021, яка останнім залишена без відповіді та задоволення, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу й інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Дійсність договору поставки №82-П-18АС від 15.02.2018 сторонами не оспорюється, а відтак в силу приписів ст. 204 ЦК України вказаний договір є правомірним та таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки.

Укладений між позивачем та первісним кредитором договір є договором поставки, а відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 Цивільного кодексу України).

Відповідно до загальної теорії цивільного права суб`єктами зобов`язання є управомочена особа (кредитор) та зобов`язана сторона (боржник). Кредитор - це особа, яка уповноважена вимагати від боржника виконання певної дії або утримання від неї, а боржник - це особа, на яку покладений обов`язок вчинити таку дію. Суб`єктивне право, яке належить управомоченій стороні у зобов`язані є правом вимоги, а суб`єктивний обов`язок сторони є боргом.

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відступлення права вимоги за своєю правовою суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним. Змістом договору передбачається, що його метою є заміна особи на активній стороні зобов`язання зі збереженням решти елементів зобов`язальних правовідносин за плату, і не передбачається надання послуг із фінансування під відступлення права грошової вимоги. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 513 правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Таким чином, до відповідача перейшов обов`язок за договором про заміну боржника (переведення боргу) №01-ПБ/82-П-18-АС від 06.09.2019 в частині сплати заборгованості по договору поставки №82-П-18АС від 15.02.2018 у розмірі 4 719 598,04 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1.7. договору про заміну боржника сторони погодили, що новий боржник повинен оплатити кредитору загальну суму заборгованості, зазначену в п.1.2. цього договору, в строк до 30.11.2019.

Відтак, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пункту 1.7. договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати заборгованості на момент розгляду справи настав.

Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач у визначений строк, оплату переведеного на нього боргу у розмірі 4 719 598, 04 грн не здійснив.

З огляду на викладене та враховуючи, факт переведення боргу по оплаті поставки товару на відповідача як нового боржника, та факт порушення останнім своїх зобов`язань в частині здійснення оплати по договору, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заборгованість на користь позивача.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант Фармінг" (пр-т. Степана Бандери, 5, Київ, 04073, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Агро" (вул. Дегтярівська, буд. 25/1, Київ, 04119, код 38463127) заборгованість у розмірі 4 719 598 (чотири мільйони сімсот дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн 04 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 70 793 (сімдесят тисяч сімсот дев`яносто три) 97 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту рішення здійнюється після виходу судді з відпустки.

Позовний текст рішення складено та підписано 19.11.2021

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА