ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Справа№ 910/2934/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.05.2021 (повний текст складено 31.05.2021)

у справі №910/2934/21 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюпро груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

про стягнення 19 562,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алюпро груп" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 19 562, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюпро груп" 19 562 грн 00 коп - суму боргу та 2270 грн 00 коп - витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції неповно оцінив наявні між сторонами договірні правовідносини, спираючись у рішенні виключно на обов`язках відповідача, та не надав правову оцінку обов`язкам позивача, невиконання яких було наслідком правомірних дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" щодо подальшої долі відправлення.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції посилається на лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" за №26408 від 09.12.2021, яким нібито підтверджується втрата відправлень, проте, в документі жодним чином не обумовлено втрату будь-яких відправлень згідно експрес-накладних №5854, 1675, 6824 та в документі йдеться мова щодо відправлення №2922, щодо якого не заявлено позовних вимог .

Водночас, скаржник вказує, що позивачем не доведено розміру збитків, протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками.

Також скаржник звернувся з заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21, обґрунтовуючи заяву тим, що повний текст рішення складено 31.05.2021, копію отримано скаржником 09.06.2021, що підтверджується копією конверта.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Тищенко А.І., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2934/21.

05.07.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" надійшов лист, до якого додано квитанцію про сплату судового збору №507 від 01.07.2021 в розмірі 3405,00 грн.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/2934/21.

Головуючий суддя Куксов В.В. перебував у відпустці з 12.07.2021 по 20.08.2021.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці з 02.08.2021 по 01.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21. Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги..

24.09.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюпро груп" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що категорично заперечує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Суддя Тищенко А.І. перебувала на лікарняному з 01.11.2021 по 15.11.2021 та у відпустці з 16.11.2021 по 19.11.2021.

Суддя Яковлєм М.Л. перебував на лікарняному з 19.10.2021 по 12.11.2021.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що предметом розгляду у справи №910/2934/21 є вимоги про стягнення 19 562,00 грн, вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі - Договір) шляхом підписання позивачем заяви про приєднання, що підтверджується сторонами.

У відповідності до п.2.2. Договору експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (послуги), а замовник зобов`язався прийняти й оплатити на умовах, визначених договором.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено судом апеляційної інстанції, 21.08.2020 ТОВ «АЛЮПРО ГРУП» (замовник) здійснило через ТОВ «НОВА ПОШТА» (експедитор) відправлення товару (алюмінієвий профіль) за експрес-накладною 5854 (замовлення АМ000006643). Зазначена експрес-накладна включена до реєстру відправлень №105-15105256 від 21.08.2020.

З реєстру відправлень №105-15105256 від 21.08.2020 вбачається, що одержувачем відправлення за експрес-накладною 5854 є ТОВ «Строй Опт», відправлення має бути доставлено одержувачу за його адресом: м. Павлоград, вул. Горького, 133. Також у реєстрі відправлень №105-15105256 від 21.08.2020 вказано, що оціночна вартість відправлення за експрес-накладною 5854 становить 6 102,00 гривень.

25.08.2020 замовник відправив через експедитора дві партії товару (алюмінієвий профіль): експрес-накладна 1675 (замовлення АМ000006596), та експрес-накладна 6824 (замовлення АМ000006645). Вказані експрес-накладні включені до реєстру відправлень № 105-15161921 від 25.08.2020.

З реєстру відправлень №105-15161921 від 25.08.2020 вбачається, що одержувачем відправлення за експрес-накладними 1675, 6824 є ТОВ «Строй Опт», відправлення має бути доставлені одержувачу за його адресом: м. Херсон, вул. Святих Кирила та Мефодія, 9, та м. Павлоград, вул. Войнової, 3. Також у реєстрі відправлень № 105-15161921 від 25.08.2020 вказано, що оціночна вартість відправлення за експрес-накладною 1675 становить 6 458,00 грн., а за експрес-накладною 6824 - 7002,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що в порушення умов Договору та норм чинного законодавства відповідач не доставив одержувачу (ТОВ «Строй Опт») відправлення за експрес-накладними 5854 (замовлення АМ000006643), 1675 (замовлення АМ000006654), 6824 (замовлення АМ000006645) та не повернули названі відправлення позивачу.

Позивачем 09.11.2020 засобами електронного зв`язку направлено відповідачу претензії з вимогою відшкодувати вартість відправлення за експрес-накладними 5854, 6824 та анулювати плату за доставку.

У відповідь на претензії позивач отримав від відповідача лист №26348 від 09.12.2020 та лист №26408 від 09.12.2020. Листом №26348 від 09.12.2020 відповідач повідомив позивача, що не вбачає підстав для задоволення вимог замовника щодо компенсації (відшкодування) вартості товару, відправленого за експрес-накладною 6824. В листі №26408 від 09.12.2020 вказано, що відповідач втратив відправлення та пропонує компенсацію частини вартості відправлення (10% від вартості відправлення).

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 обґрунтовано тим, що відповідачем допущено порушення зобов`язання із збереження переданого позивачем для перевезення товару, у діях відповідача вбачається наявність складу господарського правопорушення, яке полягає у наявності вини відповідача щодо незабезпечення збереження ввіреного йому позивачем вантажу, у наявності збитків, які складаються з вартості втраченого вантажу, а також наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача щодо незабезпечення схоронності вантажу та факту завдання позивачу збитків у розмірі вартості втраченого вантажу, а відтак суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані внаслідок такого порушення збитки.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.6 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.3.1.2. Договору експедитор зобов`язався забезпечити збереження відправлення з моменту його приймання для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень цього договору та Умов.

Згідно з п.6.2.2. Договору у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Відповідно до ч.3 ст. 314 Господарського кодексу України, у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, перевізник несе відповідальність у розмірі оголошеної цінності.

За правилами статті 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди.

Господарським судом першої інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що на підтвердження вартості відправленого вантажу позивачем долучені видаткові накладні від 21.08.2020 та від 25.08.2020, що спростовує твердження скаржника про відсутність доказів на підтвердження вартості втраченого вантажу.

У зв`язку із наявними у матеріалах справи реєстрами відправки № 105-15105256 вiд 21.08.2020 та №105-15161921 вiд 25.08.2020 вбачається, що вантаж, відправлений за експрес-накладними № 5854, 1675, 6824 мав бути доставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" за вказаними адресами Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Опт» (адресна доставка) та відповідно, до останніх одержувач не мав самостійно отримувати вантаж у відділенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта".

На переконання колегії суддів, з вищезазначеного вбачається, що саме через не виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" обов`язку щодо доставки вантажу за адресами одержувача, позивач зазнав збитки у сумі вартості втраченого вантажу, що спростовує доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі відносно того, що позивачем не повідомлено одержувача про передачу вантажу відповідачу.

Водночас, колегія суддів зазначає, що Лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" № 26408 від 09.12.2020 є вiдповiддю відповідача на претензію позивача від 09.11.2020 відносно втрати вантажу, а саме вказано, що відповідач втратив відправлення та пропонує компенсацію частини вартості відправлення (10% від вартості відправлення).

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на вимогу Господарського суду міста Києва, позивачем надано документи: довідка про дійсну (фактичну) вартість товару від 08.04.2021, а також видатковi накладні), що підтверджують дійсну (фактичну) вартість втраченого відповідачем вантажу.

Колегією суддів апеляційної інстанції перевірено, що відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

За змістом ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Господарським судом міста Києва вірно зазначено, що аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника, яка може бути виражена у формі умислу або необережності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюпро груп" 19 562 грн 00 коп - суму боргу.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/2934/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/2934/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

М.Л. Яковлєв