ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2021 Справа № 905/732/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянувши матеріали господарської справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Фермерського господарства «АРМАДА-Д» про стягнення 223 448,73 грн,-

За участю представників сторін:

від позивача Патан А.А. (самопредставництво);

від відповідача не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Фермерського господарства «АРМАДА-Д» про стягнення 223 448,73 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Фермерського господарства «АРМАДА-Д» про стягнення 223 448,73 грн повернуто позивачу.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» задоволено; ухвалу Господарського суду Донецької області від 27.04.2021 у справі №905/732/21 скасовано та матеріали справи №905/732/21 повернуто до Господарського суду Донецької області для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

01.07.2021 до Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи №905/732/21.

Згідно витягу протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.07.2021, справу №905/732/21 передано судді Зекунову Е.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/732/21 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 02.08.2021 року.

02.08.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.08.2021 призначено справу №905/732/21 до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження. Продовжено строк розгляду справи №905/732/21 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 04.10.2021; підготовче засідання призначено на 13.09.2021 року.

10.08.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.09.2021 відкладено підготовче засідання на 04.10.2021 року.

20.09.2021 до канцелярії Господарського суду Донецької області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.10.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/732/21 та призначено розгляд справи по суті на 03.11.2021 року.

29.10.2021 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.11.2021 відкладено розгляд справи по суті на 15.11.2021 року.

09.11.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшли письмові пояснення щодо розрахунків.

15.11.2021 на електронну пошту Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі останнього.

У судове засідання 15.11.2021 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився; про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

1) 19.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі Продавець, Позивач) та Фермерським господарством «АРМАДА - Д» (далі Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки №АП-15-0019 (далі Договір №АП-15-0019), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити наступні засоби захисту рослин, надалі іменовані «Товар».

Згідно з п. 1.2. Договору №АП-15-0019 вартість Товару на дату укладення цього договору становить 342 912,00 грн ((триста сорок дві тисячі дев`ятсот двадцять гривень 00 копійок) у т ч ПДВ 20%).

Вартість товару в період дії договору може змінюватись в порядку, передбаченому п. 2.2., при цьому така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткового узгодження шляхом підписання змін та доповнень до цього договору (п. 1.3. Договору №АП-15-0019).

Відповідно до п. 1.5. Договору №АП-15-0019 кількість і асортимент Товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до п. 1.1. даного Договору.

За умовами п. 1.7. Договору №АП-15-0019 загальна вартість товару (ціна договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору, додаткових угод до нього та з урахуванням фактичного курсу купівлі долара США (USD), відповідно до умов п. 2.2 цього договору.

Згідно з п. 2.1. Договору №АП-15-0019 Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю вартість товару, зазначену в п. 1.2. даного договору, в наступні строки: не пізніше 25.03.2018 68582,40 грн; не пізніше 01.09.2018 137164,80 грн; не пізніше 01.11.2018 137164,80 грн всього (згідно п. 1.1. договору) 342 912,00 грн.

При застосуванні п. 2.2. цього Договору Продавець виставляє рахунок-фактуру, який Покупець зобов`язаний оплатити протягом 1 (одного) банківського дня. Положення даного пункту не застосовуються в разі настання обставин передбачених п. 5.9. цього Договору (п. 2.3. Договору №АП-15-0019).

Пунктом 2.4. Договору №АП-15-0019 обумовлено, що вартість вважається сплаченою повністю, коли остаточна оплата, розрахована в порядку, визначеному в п. 2.2. цього договору, перерахована на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно з п. 3.2. Договору №АП-15-0019 право власності на товар виникає у Покупця з моменту передачі товару, відповідно до розділу 3, 4 договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору №АП-15-0019 останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.01.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань.

Договір підписаний та засвідчений печатками обох сторін без зауважень.

На виконання умов Договору №АП-15-0019 Продавець передав, а Покупець отримав у власність визначений вказаним договором товар, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними №АП-15-0026 від 28.03.2018 на суму 319080,00 грн та №АП-15-0028 від 17.04.2018 на суму 23832,00 грн.

2) 19.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі Продавець, Позивач) та Фермерським господарством «АРМАДА - Д» (далі Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки №АП-15-0020 (далі Договір №АП-15-0020), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити наступні засоби захисту рослин, надалі іменовані «Товар».

Згідно з п. 1.2. Договору №АП-15-0020 вартість Товару на дату укладення цього договору становить 24396 грн ((двадцять чотири тисячі триста дев`яносто шість гривень 00 копійок ) у т ч ПДВ 20%).

Вартість товару в період дії договору може змінюватись в порядку, передбаченому п. 2.2., при цьому така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткового узгодження шляхом підписання змін та доповнень до цього договору (п. 1.3. Договору №АП-15-0020).

Відповідно до п. 1.5. Договору №АП-15-0020 кількість і асортимент Товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до п. 1.1. даного Договору.

За умовами п. 1.7. Договору №АП-15-0020 загальна вартість товару (ціна договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору, додаткових угод до нього та з урахуванням фактичного курсу купівлі долара США (USD), відповідно до умов п. 2.2 цього договору.

Згідно з п. 2.1. Договору №АП-15-0020 Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю вартість товару, зазначену в п. 1.2. даного договору, в наступні строки: не пізніше 25.03.2018 4879,20 грн; не пізніше 01.09.2018 9758,40 грн; не пізніше 01.11.2018 9758,40 грн всього (згідно п. 1.1. договору) 24396,00 грн.

При застосуванні п. 2.2. цього Договору Продавець виставляє рахунок-фактуру, який Покупець зобов`язаний оплатити протягом 1 (одного) банківського дня. Положення даного пункту не застосовуються в разі настання обставин передбачених п. 5.9. цього Договору (п. 2.3. Договору №АП-15-0020).

Пунктом 2.4. Договору №АП-15-0020 обумовлено, що вартість вважається сплаченою повністю, коли остаточна оплата, розрахована в порядку, визначеному в п. 2.2. цього договору, перерахована на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно з п. 3.2. Договору №АП-15-0020 право власності на товар виникає у Покупця з моменту передачі товару, відповідно до розділу 3, 4 договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору №АП-15-0020 останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.01.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань.

Договір підписаний та засвідчений печатками обох сторін без зауважень.

На виконання умов Договору №АП-15-0020 Продавець передав, а Покупець отримав у власність визначений вказаним договором товар, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними №АП-15-0026 від 28.03.2018 на суму 319080,00 грн та №АП-15-0028 від 17.04.2018 на суму 23832,00 грн.

3) 13.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі Продавець, Позивач) та Фермерським господарством «АРМАДА - Д» (далі Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки №АП-15-0020 (далі Договір №АП-15-0020), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити наступні засоби захисту рослин, надалі іменовані «Товар».

Згідно з п. 1.2. Договору №АП-15-0020 вартість Товару на дату укладення цього договору становить 700120,08 грн ((сімсот тисяч сто двадцять гривень 08 копійок ) у т ч ПДВ 20%).

Вартість товару в період дії договору може змінюватись в порядку, передбаченому п. 2.2., при цьому така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткового узгодження шляхом підписання змін та доповнень до цього договору (п. 1.3. Договору №АП-15-0020).

Відповідно до п. 1.5. Договору №АП-15-0020 кількість і асортимент Товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до п. 1.1. даного Договору.

За умовами п. 1.7. Договору №АП-15-0020 загальна вартість товару (ціна договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору, додаткових угод до нього та з урахуванням фактичного курсу купівлі долара США (USD), відповідно до умов п. 2.2 цього договору.

Згідно з п. 2.1. Договору №АП-15-0020 Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю вартість товару, зазначену в п. 1.2. даного договору, в наступні строки: не пізніше 15.03.2019 210036,02 грн; не пізніше 01.09.2019 210036,02 грн; не пізніше 01.11.2019 280048,04 грн всього (згідно п. 1.1. договору) 700120,08 грн.

При застосуванні п. 2.2. цього Договору Продавець виставляє рахунок-фактуру, який Покупець зобов`язаний оплатити протягом 1 (одного) банківського дня. Положення даного пункту не застосовуються в разі настання обставин передбачених п. 5.9. цього Договору (п. 2.3. Договору №АП-15-0020).

Пунктом 2.4. Договору №АП-15-0020 обумовлено, що вартість вважається сплаченою повністю, коли остаточна оплата, розрахована в порядку, визначеному в п. 2.2. цього договору, перерахована на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно з п. 3.2. Договору №АП-15-0020 право власності на товар виникає у Покупця з моменту передачі товару, відповідно до розділу 3, 4 договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору №АП-15-0020 останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.01.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань.

Договір підписаний та засвідчений печатками обох сторін без зауважень.

На виконання умов Договору №АП-15-0020 Продавець передав, а Покупець отримав у власність визначений вказаним договором товар, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними №АП-15-0041 від 01.04.2019 на суму 27192,00 грн, №АП-15-0042 від 01.04.2019 на суму 93020,40 грн, №АП-15-0049 від 02.04.2019 на суму 129474,08 грн, №АП-15-0058 від 12.04.2019 на суму 450435,50 грн.

4) 13.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (далі Продавець, Позивач) та Фермерським господарством «АРМАДА - Д» (далі Покупець, Відповідач) укладено Додатковий договір №АП-15-0020ДС1 до Договору поставки №АП-15-0020 від 13.03.2019 (далі Додатковий договір).

Відповідно п. 3 Додаткового договору Покупець зобов`язаний згідно даного Додаткового договору здійснити оплату в наступні строки: не пізніше 15.03.2019 2391,86 грн; не пізніше 01.09.2019 2391,86 грн; не пізніше 01.11.2019 3189,14 грн всього 7972,86 грн.

На виконання умов Додаткового договору Продавець передав, а Покупець отримав у власність визначений вказаним договором товар, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними №АП-15-0097 від 16.05.2019 на суму 1138,98 грн, №АП-15-0101 від 17.05.2019 на суму 6833,88 грн.

Отримавши товар, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов вищезазначених Договорів та Додаткового договору, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий товар.

Відповідач повністю розрахувався за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями.

Проте, Позивач стверджує, що всупереч умовам Договорів та Додаткового договору, Фермерське господарство «АРМАДА-Д» прострочило оплати, порушивши строки встановлені графіком оплат.

Посилаючись на порушення термінів оплати, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Відповідача:

за Договором №АП-15-0019 від 19.03.2018 року пені в розмірі 3863,21 грн, 40% річних у розмірі 4313,33 грн, штрафу в розмірі 51436,80 грн;

за Договором №АП-15-0020 від 19.03.2018 року пені в розмірі 932,26 грн, 40% річних 1037,33 грн, штрафу в розмірі 3659,40 грн;

за Договором №АП-15-0020 від 13.03.2019 року пені в розмірі 19983,01 грн, 40% річних 23022,61 грн, 96% річних 23022,61 грн, штрафу в розмірі 105018,01 грн;

за Додатковим договором №АП-15-0020ДС1 до Договору поставки №АП-15-0020 від 13.03.2019 пені в розмірі 1051,12 грн, 40% річних 337,25 грн, 96% річних 3924,31 грн, штрафу в розмірі 1195,92 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договорів №АП-15-0019 від 19.03.2018, №АП-15-0020 від 19.03.2018, №АП-15-0020 від 13.03.2019 та Додатковим договором №АП-15-0020ДС1 до Договору поставки №АП-15-0020 від 13.03.2019.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Судом встановлено, що укладені між сторонами Договори та Додатковий договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

На виконання умов Договорів та Додаткового договору Позивач поставив Відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, підписаними та скріпленими печатками сторін

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач повністю розрахувався за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями. Проте, оплати товару здійснювались з порушенням термінів, визначених Договорами.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України , договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо пені.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктами 5.1, 5.2. договорів передбачено, що сторони відповідають за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором і чинним законодавством України. Так, покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків Позивача, пеня розрахована наступним чином:

за Договором №АП-15-0019 від 19.03.2018 року за період з 02.09.2018 по 25.09.2018 на суму заборгованості 137164,80 грн, за період з 26.09.2018 по 27.09.2018 на заборгованість 77164,80 грн, за період з 28.09.2018 по 21.10.2018 на заборгованість 17164,80 грн, за період з 02.11.2018 по 19.11.2018 на заборгованість 4315,20 грн;

за Договором №АП-15-0020 від 19.03.2018 року за період з 02.09.2018 по 01.11.2018 на суму заборгованості 9758,40 грн, за період з 02.11.2018 по 19.11.2018 на суму заборгованості 19516,80 грн;

за Договором №АП-15-0020 від 13.03.2019 року за період з 16.03.2019 по 12.05.2019 на суму заборгованості 70036,02 грн, за період з 13.05.2019 по 13.06.2019 на суму заборгованості 30036,02 грн, за період з 14.07.2019 по 27.07.2019 на суму заборгованості 30036,02 грн, за період з 29.07.2019 по 28.08.2019 на суму заборгованості 5036,02 грн, за період з 02.09.2019 по 29.10.2019 на суму заборгованості 175072,04 грн, за період з 30.10.2019 по 01.11.2019 на суму заборгованості 45072,04 грн, за період з 02.11.2019 по 12.11.2019 на суму заборгованості 325120,08 грн, за період з 13.11.2019 по 24.11.2019 на суму заборгованості 175120,08 грн, за період з 25.11.2019 по 24.08.2019 на суму заборгованості 2956,00 грн;

за Додатковим договором №АП-15-0020ДС1 до Договору поставки №АП-15-0020 від 13.03.2019 за період з 02.09.2019 по 01.11.2019 на суму заборгованості 2391,72 грн, за період з 02.11.2019 по 04.08.2020 на суму заборгованості 5580,86 грн.

Перевіривши розрахунок пені, наявний в матеріалах справи, судом встановлено, що Позивачем в окремих періодах невірно застосовано норми ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Нормою частини 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши власний перерахунок пені, судом дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача пені підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 25809,71 грн.

Також позивач за порушення відповідачем грошових зобов`язань за договорами поставки, на підставі п. 5.4. вказаних договорів, нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф в загальному розмірі 161310,13 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено, зокрема, штраф.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.4. договорів визначено, що у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 10 (десяти) днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни договору.

Перевіривши розрахунок штрафу за Договорами, суд вважає його арифметично вірним, у зв`язку з чим сума штрафу підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі 161310,13 грн.

Щодо стягнення відсотків річних за Договором №АП-15-0020 від 13.03.2019 року та за Додатковим договором №АП-15-0020ДС1 до Договору поставки №АП-15-0020 від 13.03.2019.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства (ч.1).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч.2).

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч.3).

Згідно до статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У п. 5.5. Договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України і встановлюють її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Таким чином, сторони за взаємною згодою збільшили розмір відсотків річних від несплаченої вартості товару залежно від кількості днів прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача за Договорами, суд встановив його арифметично вірним, у зв`язку з чим сума 40% річних підлягає стягненню в розмірі 28710,52 грн, сума 96% річних підлягає стягненню в розмірі 7598,48 грн.

Щодо посилання Відповідача, що з підписанням кожного наступного Договору всі раніше укладені угоди втрачають юридичну чинність, суд зазначає наступне.

Відповідно до 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Водночас, частина 1 ст. 631 Цивільного кодексу України встановлює, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 4 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Разом з цим, главою 50 Цивільного кодексу України визначено підстави припинення зобов`язання, серед яких відсутня така підстава як закінчення строку дії договору.

Як вбачається з умов Договорів сторони визначили, що кожен наступний договір поставки втрачає юридичну силу.

При цьому, в п. 7.1. Договорів сторони погодили, що в частині розрахунків Договори діють до повного виконання покупцем своїх зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань, зокрема, в частині оплати послуг, та не звільняє сторони від відповідальності за порушення Договору, яке мало місце під час його дії.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України та приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд частково задовольняє позовні вимоги.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Фермерського господарства «АРМАДА-Д» про стягнення 223 448,73 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства «АРМАДА-Д» (84136, Донецька обл., Слов`янський р-н, село Богородичне, вулиця Центральна, будинок 61А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, місто Київ, проспект Соборності, будинок 15, ) пеню в розмірі 25809,71 грн, 40% річних в розмірі 28710,52 грн, 96% річних в розмірі 7598,48 грн, штраф у розмірі 161310,13 грн та судовий збір у розмірі 3351,44 грн

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 15 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов