ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНА

"15" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/1849/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа"

до Фізичної особи-підприємця Калін Володимира Миколайовича

про стягнення 10 863,64 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" (ділі - позивач, ФОП Калін В.М.) до Фізичної особи-підприємця Калін Володимира Миколайовича (далі - відповідач, ФОП Калін В.М.) про стягнення заборгованості за Договором на постачання та споживання теплової енергії № 139 від 15.10.2005 року за період з жовтня 2020 року по травень 2021 року в розмірі 10 863,64 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі № 911/1849/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

19.08.2021 року відповідачем подано відзив на позов, яким останній проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки 01.04.2019 року розірвано Договір оренди визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя № 056 від 11.12.2006 року щодо об`єкту, до якого постачалась теплова енергія за спірним Договором, а тому вважає нарахування позивачем відповідачу коштів за опалення в період з 01.04.2019 року безпідставним.

30.08.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній висловив незгоду з твердженням відповідача про розірвання Договору оренди визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя № 056 від 11.12.2006 року, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо п. 2 цього договору, також акту прийому-передачі вказаного приміщення не було підписано, а відповідно і приміщення не було передано орендодавцю в термін, визначений договором.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2005 року між Комунальним підприємством теплових мереж "Бориспільтепломережа" (ділі - Теплопостачальна організація) та ФОП Каліним В.М. (ділі - Споживач) укладено Договір на постачання та споживання теплової енергії № 139 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація зобов`язана забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії для об`єктів, перерахованих у додатку 1 даного договору, саме магазину "Риба" розташованого за адресою: 08300 Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 75; розпочинати та закінчувати опалювальний сезон згідно розпорядження органів місцевого самоврядування; при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації; відпускати кількість теплової енергії Споживачу для опалення та вентиляції в залежності від температури зовнішнього повітря, а для гарячого водопостачання по затвердженому графіку, а споживач зобов`язаний вчасно, згідно п. 3.3. даного Договору, проводити розрахунки з Теплопостачальною організацією за використану теплову енергію (п.п. 1.1., 2.3.).

Згідно підпункту 3.2.1 та пункту 3.2. Договору нарахування за використану теплову енергію проводиться по 20 число кожного місяця, останні 10-11 опалювальних днів будуть включені до розрахунків в наступному місяці.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що даний Договір являється підставою для проведення взаємних розрахунків. Розрахунки по даному договору проводяться на основі рахунків, що виписуються Теплопостачальною організацією споживачеві для оплати протягом 3 днів з моменту отримання даних документів.

У відповідності до пунктів 7.1, 7.2 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє з 15.10.2005 року до 15.10.2006 року. Договір вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заяви однієї із сторін про розірвання цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію за період жовтень 2020 року по травень 2021 року на загальну суму 10 863,64 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № 00АВ-002145 від 31.10.2020 року на суму 390,16 грн., № 00АВ-002591 від 31.11.2020 року на суму 1 554,24 грн., № 00АВ-003030 від 31.12.2020 року на суму 1 969,99 грн., № 00АВ-000286 від 31.01.2021 року на суму 1 983,98 грн., № 00АВ-000791 від 28.02.2021 року на суму 2 063,10 грн., № 00АВ-001240 від 31.03.2021 року на суму 1 678,21 грн., № 00АВ-001651 від 31.04.2021 року на суму 750,66 грн. та № 00АВ-002007 від 31.05.2021 року на суму 473,30 грн.

На оплату відповідачем вартості теплової енергії позивачем було виставлено рахунки-фактури: № 00АВ-001067 від 31.10.2020 року на суму 390,16 грн., № 00АВ-001298 від 31.11.2020 року на суму 1 554,24грн., № 00АВ-001524 від 31.12.2020 року на суму 1 969,99 грн., № 00АВ-000157 від 31.01.2021 року на суму 1 983,98 грн., № 00АВ-000425 від 28.02.2021 року на суму 2 063,10 грн., № 00АВ-000654 від 31.03.2021 року на суму 1 678,21 грн., № 00АВ-000794 від 31.04.2021 року на суму 750,66 грн. та № 00АВ-001045 від 31.05.2021 року на суму 473,30 грн.

Зі змісту вказаних рахунків слідує, що останні разом з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) були вручені контролером Підприємства Піщаною Г.Н., що підтверджується підписами контролера та датами про вручення на відповідних рахунків. Водночас у кожному акті міститься застереження про те, що якщо на протязі 5 днів акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) не повертається, та не надається інформація щодо його заперечення, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) вважається підписаним.

З долученого до матеріалів справи опису вкладення у цінний лист № 810 від 25.06.2020 року вбачається, що позивач додатково скерував на адресу відповідача вказані вище акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунки-фактури.

Згідно відомостей з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" поштове відправлення за № 650 від 11.06.2021 року, яким позивач направляв відповідачу акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунки-фактури, вручено адресату 06.07.2021 року.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів наявності заперечень щодо зазначених актів з боку позивача, такі акти вважаються підписаними споживачем.

Позивач стверджує, що відповідач в порушення договірних зобов`язань свій обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії не виконав, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість в розмірі 10 863,64 грн., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

В ході розгляду спору відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що 01.04.2019 року розірвано Договір оренди визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя № 056 від 11.12.2006 року, щодо об`єкту, до якого постачалась теплова енергія за спірним Договором, а тому вважає нарахування позивачем заборгованості за опалення з 01.04.2019 року безпідставним та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В підтвердження зазначеного додано копію Договору про розірвання договору б/н від 01.04.20219 року з приміткою ФОП Каліна В.М. наступного змісту: «По пункту 2 цього договору згоди не досягнуто. Заперечення викладені в окремому листі» (копія наявна в матеріалах справи).

Окрім того, 30.08.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній висловив незгоду з твердженням відповідача про розірвання Договору оренди визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя № 056 від 11.12.2006 року, та зазначив, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо п. 2 цього договору, а саме в частині повернення майна до Орендодавця по акту прийому-передачі, який оформляється у строк не пізніше п`яти днів з моменту набуття чинності даним договором, про що зазначено відповідачем на договорі.

Також позивач зазначає, що акту прийому-передачі вказаного приміщення не було підписано, а відповідно і приміщення не було передано орендодавцю в термін, визначений договором та перебуває у користуванні у ФОП Каліна В.М.

Окрім того, позивач стверджує, що у відповідності до п. 2.3.7. Договору на постачання та споживання теплової енергії за № 139, споживач зобов`язаний повідомити теплопостачальну організацію про передачу об`єкту теплопостачання на баланс іншої організації відповідним підтвердженням, оформленим двома підписами осіб, які здали та прийняли даний об`єкт з зазначенням реквізитів споживача, в 5-денний термін. Нарахування оплати споживачу по цьому договору завершується з дати одержання теплопостачальною організацією вищезазначених документів. Однак на адресу Теплопостачальної організації від відповідача не надходило ніяких документів, які б свідчили про передачу об`єкту теплопостачання розташованого за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 75, що знаходиться на першому поверсі житлового будинку, іншій організації.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи доводи відповідача про те, що Договір оренди визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя № 056 від 11.12.2006 року є розірваний, суд звертає увагу на те, що за загальним правилом, визначеним у статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, або за рішенням суду.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Крім того з копії Договору про розірвання договору б/н від 01.04.20219 року, доданої відповідачем до відзиву, вбачається, що сторони не досягли згоди щодо його розірвання.

У даному випадку суд зауважує, що дані обставини не входять до предмета спору у даній справі та звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права передати відповідний спір на вирішення суду в окремому позовному провадженні.

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає не доведеними твердження відповідача про те, що Договір оренди визначеного нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя № 056 від 11.12.2006 року припинив свою дію.

Судом також відхиляються доводи відповідача про відсутність обов`язку оплачувати теплову енергію, у зв`язку з тим, що відповідач не використовує об`єкт нерухомого майна комунальної власності, до якого постачається теплова енергія за спірним Договором.

По-перше, судом враховано, що умовами пункту 2.3.7 Договору обумовлено, що споживач зобов`язаний повідомити теплопостачальну організацію про передачу об`єктів теплопостачання на баланс іншої організації відповідним підтвердженням, оформленим двома підписами - осіб, які здали та прийняли даний об`єкт з зазначенням реквізитів споживача, в 5-денний термін. Нарахування оплати споживачу по цьому договору завершується з дати одержання теплопостачальною організацією вищезазначених документів.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повідомляв Теплопостачальну організацію про обставини вибуття з володіння чи користування споживача об`єкта теплопостачання в порядку, передбаченому пунктом 2.3.7. Договору.

Крім того судом взято до уваги, що ФОП Каліна В.М. визначене споживачем в контексті договірних зобов`язань (у преамбулі договору) та саме відповідач взяв на себе обов`язок вчасно, згідно з пунктами 3.3., 3.4. Договору, проводити розрахунки з теплопостачальною організацією за використану теплову енергію (п. 2.3.1. Договору).

Будь-яких інших умов, які б ставили розрахунки між сторонами в залежність від інших обставин Договір не містить.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже відповідач в тексті Договору погодив обов`язок з оплати в самостійному порядку вартості одержаної теплової енергії.

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг з постачання теплової енергії відповідачу в період з жовтня 2020 року по травень 2021 року на загальну суму 10 863,64 грн., докази повної їх оплати відсутні.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані та відповідають фактичним обставинам справи, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 10 863,64 грн.

Відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат по сплаті судового збору покладається судом на відповідача в повному обсязі в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 41-а, код 13712452, р/р НОМЕР_2 в ТВБВ № 10026/0901 філії - ТУ по м. Києву та Київській області "АТ "Ощадбанк", МФО 322669) 10 863 (десять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 64 коп. боргу.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каліна Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 41-а, код 13712452, р/р НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.11.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін