ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 справа № 914/3160/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Склад Сервіс Київ», м. Київ

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Захід», Львівська обл., с. Соснівка,

про стягнення 130 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бондаренко Ю.М. представник;

від відповідача : не з`явився;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Склад Сервіс Київ» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Захід» про стягнення 130 000,00 грн.

Ухвалою від 25.10.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи в судовому засіданні на 23.11.2021.

В судове засідання 23.11.2021 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, представник Відповідача не з`явився, причин не явки не вказав, відзив на позов не подав.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 23.11.2021 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на виконання попередніх домовленостей, надіслав Відповідачу рахунок на оплату по замовленню №1070 від 02.11.2020 на загальну суму 230000,00 грн, згідно якого мав поставити (товар) Підйомник стійковий 2100x1700 мм. Н=4950 мм. 1 т. з улаштуванням.

Відповідачем частково здійснено передоплату у сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5790 від 26.11.2020 р.

Після передоплати Позивач передав у власність відповідача товар (підйомник стійковий) на суму 230 000,00 грн з ПДВ, відповідно до видаткової накладної №121 від 04.02.2021 та акту наданих послуг №122 від 04.02.2021. Товар отримано менеджером Луцків І.Р. за довіреністю №05/02-01 від 04.02.2021 р. на суму 198000,00 грн з ПДВ та підписано акт наданих послуг (доставка та монтаж) на суму 32000,00 грн з ПДВ.

Однак, відповідач неналежно виконував взяті на себе договірні зобов`язання щодо оплати отриманого товару, а саме не оплатив в повному обсязі поставку підйомника стійкового за накладною №121, також його доставку та монтаж, у відповідності до акту надання послуг № 122, у зв`язку із чим в нього виникла заборгованість перед Позивачем у розмірі 130 000,00 грн.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов чи будь-яких письмових пояснень по суті спору не подав.

Суд звертає увагу на те, що в ухвалі від 25.10.2021 про відкриття провадження у справі, суд встановив відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно трекінг номеру відправлення АТ «Укрпошта» №745, ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 29.10.2021.

Відповідно до ч.2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач, на виконання попередніх домовленостей надіслав Відповідачу рахунок на оплату по замовленню №1070 від 02.11.2020 на загальну суму 230000,00 грн з ПДВ, згідно якого мав поставити (товар) Підйомник стійковий 2100x1700 мм. Н=4950 мм. 1 т. з улаштуванням.

Відповідачем було здійснено передоплату в розмірі 100 000,00 грн з ПДВ. При цьому у призначенні платежу вказано наступне: «часткова оплата за підйомник стійковий рах. 1070 від 06112020 У сумі 83333.33 грн., ПДВ - 20 % 16666.67 грн.», що підтверджується платіжним дорученням № 5790 від 26.11.2020 р., долученого до матеріалів справи.

Після отримання часткової оплати за товар, Позивач 04.02.2021 здійснив поставку Товару, згідно умов договору, про що свідчить видаткова накладна №121 від 04.02.2021 на суму 198000,00 грн, скріплена печатками та підписами обох сторін, товар отримано менеджером Луцків І.Р. за довіреністю №05/02-01 від 04.02.2021 р.

Також 04.02.2021 між сторонами складено акт наданих послуг №122, з якого вбачається, що Позивач доставив та змонтував товар (підйомник стійковий), сума наданих послуг склала 32000,00 грн з ПДВ, акт підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією № б/н від 08.06.2021 року на суму 130 000,00 грн, з проханням погасити заборгованість за Договором №7979 від 02.11.2020. Претензія була надіслана на електронну адресу Відповідача, однак відповіді отримано не було.

Повторно претензія № 03-08/21 від 03 серпня 2021 року була направлено письмово, цінним листом з описом вкладення на юридичну адресу відповідача. Однак, Відповідач в свою чергу проігнорував телефонні дзвінки та надіслані до нього претензії.

Станом на момент подачі позову до суду, відповідач заборгованість перед позивачем не погасив.

Оцінка суду.

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, Позивач надіслав Відповідачу рахунок на оплату по замовленню №1070 від 02.11.2020 на загальну суму 230000,00 грн з ПДВ, згідно якого мав поставити (товар) Підйомник стійковий 2100x1700 мм. Н=4950 мм. 1 т. з улаштуванням.

26.11.2020 відповідач здійснив передоплату частково в розмірі 100 000,00 грн з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 5790.

Натомість, Позивач доставив та змонтував товар (підйомник стійковий) згідно накладної №121 від 04.02.2021 на суму 198 000,00 грн з ПДВ та акту виконаних робіт №122 від 04.02.2021 на суму 32 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною, що передбачено в ч. 1 ст. 642 ЦК України.

Підтвердженням укладання договору в спрощений спосіб між позивачем та відповідачем є видаткова накладна № 121 від 04.02.2021 та акт наданих послуг №122 від 04.02.2021, що містять найменування товару, його ціну, а також реквізити позивача (оферта) та підпис і печатка відповідача на вище вказаних видатковій накладній та акті наданих послуг про прийняття саме такого товару і в тій кількості, що було визначено позивачем у видатковій накладній та акті наданих послуг (акцепт).

Підписання покупцем видаткової накладної та акту наданих послуг, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів на спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, відтак заборгованість становить 130 000,00 грн.

Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Згідно із ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення, а саме в розмірі

130 000,00 гривень.

Судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає до стягнення з Відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 234. 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Захід» (80193, Львівська обл., м. Соснівка, вул. Львівська 5/18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Склад Сервіс Київ» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверсюка буд. 13, ) 130 000,00 грн основного боргу та 2270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2021.

Суддя Запотічняк О.Д.