ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
26.11.2021 м. Ужгород Справа № 907/721/21
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОН ГРУП" про ухвалення додаткового рішення у справі:
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОН ГРУП", урочище "Кленове", 1а Руськополянська сільрада Черкаського району Черкаської області,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ", вул.Пряшівська, 11 м.Мукачево Закарпатської області,
про стягнення 110164,00 грн,
секретар судового засідання Штундер Д.Л.
за участю представників сторін: не викликались,
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОН ГРУП" 62020,16 грн, з яких 44 888,76 грн інфляційні втрати, 11 782,08 грн 3% річних та 5 349,32 грн пеня за період з 10.12.2020 по 03.08.2021, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08.11.2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення (Вх.№02.3.1.-02/8032/21 від 08.11.2021) про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн.

Ухвалою від 10.11.2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, постановлено розгляд заяви здійснити в порядку письмового провадження без виклику учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання суду заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Представники сторін у судове засідання для ухвалення додаткового рішення не викликались, письмових заяв чи заперечень до суду не подали.

Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕОН ГРУП" 01 вересня 2021 року уклало договір про надання правової допомоги №1/09/21 (далі Договір) з адвокатом Бердником Віталієм Вікторовичем, відповідно до змісту і умов якого (п.1.1.) предметом договору, на час його дії, є надання Адвокатом Клієнту правової (правничої) допомоги, пов`язаної з захистом його прав та інтересів щодо стягнення з ТОВ «БСЛ ОІЛ» () пені, інфляційних та 3% річних, в зв`язку з несвоєчасним виконанням умов договору поставки нафтопродуктів №1/1308/2020 від 13.08.2020 року, та рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.02.2021 року по справі №907/844/20 та наданні таких юридичних послуг: 1 ) надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; 2) складення запитів, зяяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення, реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; 3) представництво інтересів Клієнта в суді, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами з метою виконання умов договору; 4) інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням цього договору.

Розмір гонорару та порядок проведення оплати гонорару визначається за домовленістю сторін, шляхом укладення додаткової угоди до даного Договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт (п.3.1. Договору).

Відповідно до п.1 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги №1/09/21 від 01.09.2021 сторони, у відповідності з розділом 3 Договору погодили наступний розмір гонорару за надання правової допомоги Клієнту та порядок його сплати: 10 000 (десять тисяч) грн., які Клієнт сплачує протягом 10 (десяти) робочих днів з часу прийняття кінцевого рішення Господарським судом Закарпатської області у справі за позовом ТОВ «Неон Груп» до ТОВ «БСП ОІЛ» про стягнення інфляційних, та 3 % річних, в зв`язку з несвоєчасним виконанням умов договору поставки нафтопродуктів №1/1308/2020 від 13.08.2020 року та рішення Господарського суду 3акарпатськоі області від 22.02.2021 року по справі №907/844/20.

За результатами розгляду справи, з урахуванням фактично виконаних робіт 04.11.2021 року між позивачем ТОВ «НЕОН ГРУП» та адвокатом Бердником В.В. було складено акт приймання-передачі наданої правової допомоги, відповідно до якого розмір гонорару, що підлягає сплаті залишається попередньо обумовленим в сумі 10000,00 грн.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява №19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Станом на день прийняття рішення суд не розглядав та не вирішував питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем у позовній заяві зазначено, що докази стосовно судових витрат будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі відповідно до приписів ч.8 ст. 129 ГПК України, відтак це питання має бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Суд за приписами норм ГПК України та інших норм законодавства, що регулюють відносини адвоката і клієнта, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат не лише у випадку, коли відповідач заперечує такий розмір, що може бути покладений на нього як сторони, що програла справу, а обов`язково урахувати те, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи наведені вище положення господарського процесуального законодавства, здійснивши аналіз поданих позивачем доказів понесення судових витрат на оплату послуг адвоката та заперечень відповідача по суті спору, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір витрат на оплату послуг адвоката є очевидно неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Суд зазначає, що у цій справі згідно ухвали господарського суду від 07.09.2021 року розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін саме через незначну ціну позову та нескладний характер справи. Спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста (яким безсумнівно є адвокат) є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту невиконання зобов`язання та нарахування річних та індексу інфляції на прострочені грошові зобов`язання. Судова практика у цій категорії справ є сталою, зокрема правові висновки щодо застосування статті 625 ЦК України визначені, на які посилався адвокат у цьому позові. Великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Витрат часу та коштів на прибуття до суду чи участі в судових засіданнях адвокат не поніс.

При цьому, суд зазначає, що позивач є вільним у своєму виборі суми гонорару для адвоката, який захищає його інтереси. Так само і адвокат може довільно і самостійно визначати вартість своїх послуг. Але на переконання суду стягнення з відповідача у цій справі більшої суми компенсації позивачеві фактичних витрат на правничу допомогу буде несправедливим щодо відповідача, їх відшкодування з огляду на обставини даної справи та поведінку відповідача матиме надмірний характер.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що позивач уклав договір з адвокатом щодо його гонорару за угодою сторін. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму коштів, є підставою для виникнення правовідносин, виключно між адвокатом та його клієнтом, та ця домовленість не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», також див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, враховуючи рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п. 2 ч.5 ст. 129 ГПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат відповідача на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн., що є пропорційним до предмета спору, складності даної справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України , суд

у х в а л и в:

1. Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОН ГРУП" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" (, вул.Пряшівська, 11 м.Мукачево Закарпатської області, 89600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОН ГРУП" (, урочище "Кленове", 1а Руськополянська сільрада Черкаського району Черкаської області, 19602) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

3. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 26.11.2021 року.

Суддя П.Д. Пригуза