РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2021Справа № 910/15105/21
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОМАТ "СПЕЦБЕТОН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноімперія"

про стягнення 30 592,23 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОМАТ "СПЕЦБЕТОН" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноімперія" про стягнення 30592,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №11/ПБ-20 від 10.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі №910/15105/21 та призначено розгляд справи на 29.10.2021.

05.10.2021 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від позивача отримано заяву про закриття провадження в частині основної заборгованості в зв`язку із її погашенням відповідача.

18.10.2021 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 29.10.2021 представники сторін не з`явилися.

В судовому засіданні 29.10.2021 винесено рішення.

10.2.2020 між позивачем, як постачальником та відповідачем як покупцем було укладено Договір №11/ПБ-20 поставки товару (товарний бетон, будівельні розчини, залізобетонні вироби).

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання за Договором та здійснив поставку товару, проте відповідачем виконано взяті на себе зобов`язання частково в зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 27162,65 грн.

26.08.2021 сторонами було підписано Акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 по 25.08.2021 по Договору поставки №11/ПБ-20 від 10.02.2021, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 27 162,65 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦКУ встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

05.10.2021 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 27162,65 грн., в зв`язку із відсутністю предмета спору.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, в судовому засіданні 29.10.2021 судом встановлено, відповідачем було задоволено позовні вимоги позивача в добровільному порядку, в розмірі 27162,65 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань 3% річних в розмірі 410,92 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1000,42 грн., пеня в розмірі 2018,24 грн.

Пунктом 6.3.2 Договору передбачено, що за порушення строків оплати, покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 2018,24 грн.

Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат з простроченої суми суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 410,92 грн. - 3% річних та 1000,42 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 27 162,65 грн.

2. Задовольнити позовні вимоги.

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОІМПЕРІЯ (02121, м. Київ, вул. Декабристів, 12/37, кВ. 344, ідентифікаційний код 41323543) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОМАТ «СПЕЦБЕТОН» (03680, м. Київ, вул. Пшенична,2, ідентифікаційний код 39038754) пеню в розмірі 2018 (дві тисячі вісімнадцять) грн.2грн.оп., 3% річних в розмірі 410 (чотириста десять) грн. 92 коп., інфляційні втрати в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 42 коп., судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.11.2021

Суддя В.І. Мельник