Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. м. Рівне Справа № 918/934/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-ПРОМ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція "Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення в сумі 457 428,00 грн.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Гутнік М.Я.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТ-ПРОМ" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція "Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення заборгованості в сумі 457 428,00 грн.

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання у справі призначено на 23 листопада 2021 року о 13 год. 00 хв.

09 листопада 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що відповідач визнає позов та вживає всіх можливих заходів для погашення існуючої заборгованості, що підтверджується частково здійсненою оплатою в сумі 57 428,00 грн. Крім того, просить суд про повернення позивачу 50 відсотків судового збору з Державного бюджету України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

23 листопада 2021 року від Державного підприємства "Національна атомна ергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшла заява з доказами сплати ще 50 000,00 грн.

В судовому засідання 23.11.2021 року представник відповідача визнав суму основного з урахуванням вже погашеної заборгованості та просив відкласти розгляд справи з метою мирного врегулювання спору, однак в подальшому під звукозапис не заперечив проти розгляду справи по суті.

Представник позивача у засідання не з`явився, однак 22.11.2021 року подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

15 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ - ПРОМ" (далі - постачальник/позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - замовник/відповідач) було укладено договір поставки товару №53-122-01-20-10074 (далі - Договір) (а.с. 6-8).

Договір підписаний повноважними представниками постачальника та замовника, а також скріплений відтисками печаток вказаних юридичних осіб, що не заперечується сторонами.

Відповідно до умов пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (а.с. 9).

Загальна сума Договору, згідно з умовами пункту 2.2. Договору, складає 457 428,00 гривень.

Продукція поставляється Постачальником в строк по 06.12.2020 року, на умовах DDP Інкотермс-2010. Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення відокремленого підрозділу "Складське господарство" державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" (пункту 3.1. Договору).

На виконання умов Договору 20.11.2020 року Замовником здійснено отримання Товару (наматрацники вологостійкі з кутовим фіксатором 160х190; наматрацники вологостійкі з кутовим фіксатором 80х190; матраци Джуль`єта 80х190; матраци Джуль`єта 160х190) на загальну суму 457 428,00 грн., з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковою накладною на Товар № АМФ00020497 від 18.11.2020 року на загальну суму 457 428,00 грн. (а.с. 10).

Товар, згідно зазначеної видаткової накладної, отриманий повноважним представником Замовника Власенко Світланою Володимирівною, на підставі довіреності №1/456 від 17.11.2020 року (а.с.11).

З вищенаведеного вбачається, що Постачальником належним чином виконані взяті на себе зобов`язання з поставки Товару.

Умовами пункту 6.1. Договору узгоджено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Згідно Листа Замовника від 10.12.2020 року №24256/041 ярлики на придатну продукцію оформлено Замовником 25.11.2020 року (№1-2-211 та №1-1-157) (а.с.12-14).

Відтак, враховуючи умови договору, граничний строк для здійснення Замовником оплати вартості поставленого товару являється 09.01.2021 року.

Податкова накладна від 18.11.2020 року № 4006, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 04.12.2020 року (а.с.20-21).

Також, існування заборгованості Замовника перед Постачальником визнано Замовником у відповіді №10769/001-юр від 18.06.2021 року на претензію Постачальника від 19.05.2021 року №02 та у відповіді №13488/001-юр від 02.08.2021 року на претензію №02 від 07/07/2021 року (15-19).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів належної оплати заборгованості за отриманий від позивача товар. При цьому, суд враховує, що відповідач повністю підтвердив розмір основної заборгованості. Таким чином, заборгованість на момент подання позовної заяви становила 457 428,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи було погашено суму основного боргу в розмір 107 428,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 11984 від 26.10.2021 року на загальну суму 57 428,00 грн. та № 12191 від 02.11.2021 року на загальну суму 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, господарський суд закриває провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 107 428,00 грн.

Таким чином, станом на 23.11.2021 року основна заборгованість відповідача за поставлений товар становить 350 000,00 грн., доказів погашення якої суду не надано.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із виконанням умов договору поставки товару №53-122-01-20-10074 щодо своєчасної оплати поставленого товару, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України, тощо.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України. (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного Кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З положень ст. 509 ЦК України, що кореспондується із ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 457 428,00 грн. Проте, всупереч взятих на себе зобов`язань, відповідач не оплатив повністю вартість зазначеного товару. Таким чином, заборгованість Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" станом на момент розгляду справи у суді становить 350 000,00 грн.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не оспорюється, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 350 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 350 000,00 грн. - основного боргу підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 130 ГПК України, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачем визнано наявну заборгованість до початку розгляду справи, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (2 625,00 грн.), сплаченого при поданні позову. Решта судового збору в розмірі 2 625,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з цим, позивачу підлягає повернення судового збору в розмірі 1 611,43 грн. у зв`язку з закриттям провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 107 428,00 коп.

Суд звертає увагу позивача, що він має право звернутись до суду із заявою про повернення судового збору в розмірі 4 236,43 грн.

Керуючись статтями 13, 73-80, 86, 123, 129, 196, 202, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-ПРОМ" - задовольнити.

2. Провадження у справі в частині стягнення 107 428,00 грн. - закрити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ-ПРОМ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Івана Мазепи, буд. 34, ) 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу та 2 625 (дві тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 00 коп. - судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.uа

Повний текст рішення складено та підписано 25 листопада 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.