РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2021Справа № 910/1374/21

За позовомСлужби автомобільних доріг у Луганській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ОНУР Конструкціон Інтернешнл"
прозобов`язання виконати роботи
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Лозниця О.О. - представник за довіреністю;

Барташщук Л.П. - представник за довіреністю;

від відповідача: Балобанов О.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1374/21 за позовом Служби автомобільних доріг у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНУР Конструкціон Інтернешнл" про зобов`язання за власний рахунок виконати роботи з відновлення покриття проїзної частини ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення Т-13-09 Щастя-Широкий км 22+000 - км 32+000 - а саме: ділянку км 22+000 - км 27+000 площею 35 000 кв.м. та ділянку км 28+000 - км 31+100 площею 21 700 кв.м.

Відповідно до ухвали суду від 04.08.2021 справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні 01.10.2021.

29.09.2021 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано відповідь на відзив.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 01.06.2021 представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про залишення без розгляду заявленого раніше клопотання про витребування доказів.

Крім того, сторони надали усні пояснення та не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 29.10.2021.

У судовому засіданні було заслухано вступне слово сторін, закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, оголошено перерву до 19.11.2021.

09.11.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення.

Безпосередньо в судовому засіданні 19.11.2021 було проведено судові дебати.

Також враховано положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У судовому засіданні 19.11.2021 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування в Україні здійснює Державне агентство автомобільних доріг України, яке є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України, через органи оперативного управління на місцях.

Служба автомобільних доріг у Луганській області (далі також Служба) відповідно до положення «Про Службу автомобільних доріг у Луганській області», затвердженого наказом голови Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 № 248, заснована на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.

Метою діяльності Служби є забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення Луганської області шляхом їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання (дорожні роботи) в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Основним предметом діяльності Служби є виконання функцій замовника робіт (послуг) з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна, та одержувача бюджетних коштів.

06.04.2020 між Службою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» укладено договір підряду № 2-2020 на закупівлю за ДК 021:2015:45233142-6 - Ремонт доріг. Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т- 13- 09 Щастя - Широкий на ділянці км 0+000 - км 37+350 у Луганській області (далі - договір).

Відповідно до технічного завдання, що є додатком до означеного договору підряду, Підрядник повинен виконати обсяги та види робіт (послуг) на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення від км 0+000 до км 22+000 та, відповідно, від км 32+000 до км 37+350.

Як стверджує позивач, у ході виконання передбачених договором робіт (послуг) виникла потреба, відповідно до пп. 5 ч.2 статті 40 Закону України «Про публічні закупівлі» в закупівлі додаткового обсягу робіт на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий від км 22+000 до км 32+000 у Луганській області.

Службою автомобільних доріг у Луганській області через електронну систему закупівель ПРОЗОРРО 05.08.2020 року оголошено переговорну процедуру за предметом ДК 021:2015:45233142-6 - Ремонт доріг. Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т- 13- 09 Щастя - Широкий на ділянці км 0+000 - км 37+350 у Луганській області (додаткові роботи (послуги) на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий на ділянці км 22+000-км 32+000).

За результатами проведеної переговорної процедури Тендерним комітетом Служби у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі» згідно з протоколом від 05.08.2020 року переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл».

05.08.2020 року Замовником на електронному майданчику оприлюднено повідомлення про намір укласти договір на закупівлю робіт (послуг) за ДК 021:2015:45233142-6 - Ремонт доріг. Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т- 13- 09 Щастя - Широкий на ділянці км 0+000 - км 37+350 у Луганській області (додаткові роботи (послуги) на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий на ділянці км 22+000 - км 32+000).

Замовником, 20.08.2020 року, відповідно до листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 10.08.2020 року 78/3/25/2650 «Щодо недопущення завдання економічних збитків державі», переговорну процедуру закупівлі за предметом ДК 021:2015:45233142-6 - Ремонт доріг. Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т- 13- 09 Щастя - Широкий на ділянці км 0+000 - км 37+350 у Луганській області (додаткові роботи (послуги) на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий на ділянці км 22+000 - км 32+000) відмінено з підстав, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» (неможливість усунення виявлених порушень законодавства у сфері публічних закупівель).

Однак, за твердженнями позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» без укладання договору про закупівлю робіт (послуг) у період з 05.08.2020 по 20.08.2020 здійснило роботи з фрезерування проїзної частини ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий км 22+000 - км 27+000 площею 35000 м2 та шліфування проїзної частини на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення Т- 13-09 Щастя - Широкий км 28+000 - км 31 + 100 площею 21700 м2.

Замовником на адресу Підрядника 24.09.2020 року надіслана вимога № 1-1668 щодо відновлення покриття проїзної частини ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий км 22+000 - км 32+000 - відфрезерованої ділянки км 22+000 - км 27+000 площею 35000 м2 та шліфування проїзної частини на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення Т- 13- 09 Щастя - Широкий км 28+000 - км 31 + 100 площею 21700 м2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 25.01.2021 року зазначене покриття проїзної частини вказаних ділянок автомобільної дороги підрядником (відповідачем) не відновлено. Автомобільна дорога загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий є державною власністю та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Луганській області. Вказана автомобільна дорога на теперішній час перебуває у незадовільному стані, що може привести до виникнення загрози безпечному руху транспорту.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається, зокрема, на таке:

- з моменту допуску Товариства до процедури закупівлі йому стали доступні документи, які були підставою для оголошення такої закупівлі, в тому числі й Технічне Завдання (Дефектний Акт), затверджений начальником Служби автомобільних доріг у Луганській області 31.07.2020, в якому перелічено найменування та обсяги будівельних та інших робіт на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий на ділянці 22+000 - км 32+000;

- з метою уникнення простоїв у виконанні робіт, передбачених узгодженим договором на додаткові роботи (послуги) на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий на ділянці 22+000 - км 32+000, при наявності вільної від інших робіт спеціальної техніки, підрядником було прийнято рішення розпочати виконання робіт на цьому об`єкті, а з 07.08.2020 по 14.08.2020 було проведено холодне фрезерування асфальтобетонного покриття, що передбачено п. 1 Об`ємів робіт в частині "Дорожній одяг основного проїзду" Технічного завдання (Дефектного Акту) від 31.07.2020;

- "відфрезований" матеріал (старе асфальтобетонне покриття), у відповідності до чинного порядку виконання аналогічних робіт, переміщено на склад ТОВ "ОНУР Конструкціон Інтернешнл", де і зберігається до моменту передачі замовнику;

- відповідач здійснив роботу в межах чинного Технічного Завдання (Дефектного Акту) від 31.07.2020, чинних висновків спеціалізованих організацій: ДП "НТЦ "Дорожній контроль якості" та ДП "Держдор НДІ імені М.П. Шульгіна", не отримавши за неї кошти (дійсну вартість);

- справу слід розглядати в контексті позадоговірної відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 183 ГК України, укладення сторонами договору за державним замовленням (державного контракту) здійснюється в порядку, передбаченому статтею 181 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством. Державний контракт укладається шляхом підписання сторонами єдиного документа.

Договори за державним замовленням укладаються між визначеними законом суб`єктами господарювання - виконавцями державного замовлення та державними замовниками, що уповноважені від імені держави укладати договори (державні контракти), в яких визначаються господарські зобов`язання сторін та регулюються відносини замовника з виконавцем щодо виконання державного замовлення.

Статтею 41 "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю підписується сторонами.

Отже, договір підряду між сторонами у даній справі мав би бути укладений у письмовій формі, підписаний сторонами і саме він мав стати підставою для початку виконання будівельних та інших робіт на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т- 13 - 09 Щастя - Широкий на ділянці км 22+000 - км 32+000.

Відповідно до п.п. 1 ч. 2 статті 40 Закону України "Про публічні закупівлі" якщо після укладення договору про закупівлю, у замовника виникла необхідність у закупівлі додаткових аналогічних робіт чи послуг у того самого учасника, закупівля додаткових аналогічних робіт чи послуг у того самого учасника здійснюється з застосуванням переговорної процедури закупівлі.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про публічні закупівлі", рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі. Протягом одного дня з дати ухвалення такого рішення замовник оприлюднює в електронній системі закупівель електронне повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

За приписами ч. 5 ст. 33 Закону України "Про публічні закупівлі", з метою забезпечення права на оскарження рішень замовника, договір про закупівлю не може бути укладено: раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Таким чином, за положеннями ст.ст. 33 та 40 Закону України "Про публічні закупівлі" для замовника визначено не обов`язок, а право укладення такого договору з переможцем закупівлі при відсутності підстав відміни процедури закупівлі.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, у порядку, передбаченому вказаними вище нормами законодавства, між позивачем та відповідачем так і не було укладено договору підряду на виконання робіт на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-13-09 Щастя - Широкий на ділянці км 22+000 - км 32+000, а отже, підстав для початку виконання відповідачем робіт на цьому об`єкті не було.

Доводи відповідача про те, що підставою для початку виконання робіт було Технічне Завдання (Дефектний Акт) від 31.07.2020 та чинні висновки спеціалізованих організацій є необгрутованими та не приймаються до уваги, оскільки початок виконання робіт фактично суперечив вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", а наведені відповідачем документи не замінюють договору закупівлі та не свідчать про його укладення.

Зважаючи на те, що відповідач за відсутності належної правової підстави прийняв рішення про початок виконання робіт на об`єкті та з 05.08.2020 по 14.08.2020 провів холодне фрезерування асфальтобетонного покриття проїзної частини автомобільної дороги Т-13-09 Щастя - Широкий км 22+000 - км 27+000 та шліфовку проїзної частини автомобільної дороги Т-13-09 Щастя - Широкий км 28+000 - км 31+100, то такі дії призвели до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Відповідно до Положення "Про Службу автомобільних доріг у Луганській області", затвердженого наказом голови Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 № 248, майно Служби є державною власністю і закріплюється нею на праві оперативного управління. На балансі Служби обліковуються автомобільні дороги та їх складові, передані Службою в оперативне управління, що є складовою єдиної транспортної системи України та належить до сфери управління Уповноваженого органу управління.

Як підтверджується, крім цього, даними інвентарної картки № 10 від 01.01.2015 автомобільна дорога державного значення загального користування Т-13-09 Щастя - Широкий (км 0+000 - км 37+354) обліковуються на балансі Служби з її відповідним дорожнім покриттям та складовими автомобільної дороги.

Служба звернулася до суду з позовом про захист свого порушеного права як власника, в якому просить зобов`язати відповідача, як особу, яка завдала шкоду її майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), що передбачено положеннями ст. 1192 ЦК України у спосіб, який встановлений п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 174 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення господарських зобов`язань.

Зобов`язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов`язань.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено можливість відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне (дія чи бездіяльність), шкідливе (причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою), винне діяння особи, яка завдала шкоди.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я, тощо).

Вимога надати докази заподіяння майнової шкоди покладається на позивача. Водночас, частина 2 стаття 1166 ЦК України зобов`язує відповідача надати докази відсутності вини у заподіянні позивачеві шкоди.

Отже, при пред`явленні позову особа, якій завдано шкоди, звільняється від обов`язку доводити вину особи, яка заподіяла шкоду. Тягар доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на особі, яка її завдала.

За правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, за загальним правилом, відповідно до статті 1166 ЦК України, позивач повинен довести факт протиправної поведінки особи, що завдала шкоди, настання шкоди (її розмір) та причинний зв`язок між ними.

При цьому відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування вини на позивача законом не покладається; вина презюмується в силу закону; доведення відсутності вини є процесуальним обов`язком відповідача.

Протиправність поведінки особи, на яку покладається цивільно-правова відповідальність, завжди є обов`язковою умовою для настання такої відповідальності. Правомірні дії особи не можуть спричиняти її майнової відповідальності, за винятком випадків, передбачених законом.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення того факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що спричинила шкоду (збитки) іншій особі. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою - це питання, яке має бути вирішено судом шляхом детальної оцінки усіх фактичних обставин справи.

Вина особи, на яку покладається цивільно-правова відповідальність, за загальним правилом, є також обов`язковою умовою для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, доведено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем, Товариство виконало роботи на спірному об`єкті без укладення відповідного договору, внаслідок яких автомобільну дорогу приведено у незадовільний стан, що призвело до понесення Службою шкоди, як особи на балансі якої перебуває така автомобільна дорога.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Луганській області задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНУР Конструкціон Інтернешнл" (03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22, літ А, нежитлове приміщення з № 1 по 14 групи приміщень № 309; ) за власний рахунок виконати роботи з відновлення покриття проїзної частини ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення Т-13-09 Щастя-Широкий км 22+000 - км 32+000 - а саме: ділянку км 22+000 - км 27+000 площею 35 000 кв.м. та ділянку км 28+000 - км 31+100 площею 21 700 кв.м.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНУР Конструкціон Інтернешнл" (03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22, літ А, нежитлове приміщення з № 1 по 14 групи приміщень № 309; ) на користь Служби автомобільних доріг у Луганській області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 70; ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270, 00 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко