ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 справа № 914/2742/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Чорної І.Б., розглянувши справу

за позовом: Першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача-1: Державної екологічної інспекції у Львівській області,

позивача-2: Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства «Західний Буг»

про: відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства у розмірі 37 773,31 грн.,

Представники

позивача-1: Валько В.Р.

позивача-2: не з`явився;

відповідача: Боровець М.С.

прокуратури: Місінська М.А.

ВСТАНОВИВ:

09.09.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача-1: Державної екологічної інспекції у Львівській області, позивача-2: Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області до відповідача: Приватного підприємства «Західний Буг» про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства у розмірі 37 773,31 грн.

14.09.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 06.10.2021р.; явку представників сторін та прокурора у судове засідання визнано обов`язковою.

06.10.2021р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23389/21.

У судовому засіданні 06.10.2021р. прийняли участь прокурор та повноважний представник позивача-1.

У судове засідання 06.10.2021р. позивачем-2 участь повноважного представника не забезпечено.

Протокольною ухвалою від 06.10.2021р. суд постановив розгляд справи відкласти на 27.10.2021р.

Ухвалами, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав відповідача та позивача-2 у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання, відкладеного на 27.10.2021р.

11.10.2021р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який містить, зокрема, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, вказаний відзив зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23676/21.

21.10.2021р. на адресу суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№24780/21.

25.10.2021р. на адресу суду від позивача-1 надійшло заперечення на відзив, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№25033/21.

Судове засідання 27.10.2021р. не відбулося у зв`язку із відпусткою судді Король М.Р.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 02.11.2021р. у справі №914/2742/21 ухвалено судове засідання призначити на 17.11.2021р. о 15.00 год.

Ухвалою від 02.11.2021р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав учасників у цій справі та повідомляв про дату, час та місце проведення судового засідання.

15.11.2021р. на адресу суду від позивача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№26918/21.

У судове засідання 17.11.2021р. прибув прокурор, позивач-1 та відповідач забезпечили участь повноважних представників.

У судовому засіданні 17.11.2021р. суд відмовив у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Судом встановлено, що спір у справі №914/2742/21 пов`язаний з реалізацією прокурором повноважень відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема щодо представництва інтересів держави в суді.

Суть спору:

Спір між сторонами виник внаслідок порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, загальна сума збитків, завданих державі становить 37 773,31 грн. і на момент подання позову не відшкодована. Не сплата відповідачем в добровільному порядку завданих державі збитків стала підставою для звернення прокурора за захистом порушених прав до суду.

Правова позиція учасників справи.

Позиція прокурора в інтересах держави в особі позивачів-1 та 2:

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що у період з 17.03.2021р. по 30.03.2021р. Державною екологічною інспекцією у Львівській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Приватним підприємством «Західний Буг».

За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією у Львівській області складено акт № 171/05/277 від 30.03.2021р., висновки якого свідчать, що ПП «Західний Буг» не вживалися заходи щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу: а саме відбулось забруднення земель і ґрунтів, зумовлене господарською діяльністю Приватного підприємства «Західний Буг», в межах земельної ділянки за кадастровим номером 0:17:002:0001.

Відтак, прокурор стверджує, що саме в даному випадку, за результатами вимірювання складу та властивостей грунтів встановлено, що показники вимірювання складу грунтів свідчать про перевищення встановлених нормативів вмісту забруднюючих речовин в грунті відносно контрольного вмісту речовин, тобто встановлено факт забруднення грунтів земельної ділянки, площею 63 м.кв., що, на переконання прокурора, може призвести до настання негативних наслідків у вигляді погіршення якісного стану земель.

Позиція позивача 1: підтримує вимоги прокуратури, зокрема у запереченні на відзив вказує пояснення щодо відбору проб та розрахунків розміру відшкодування шкоди наступного змісту:

-ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:19 не передбачає пломбування проб, (до ст.7) Відповідно до п.7 ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:19 проби було пронумеровано, при пакуванні до проби додавалися ярлики з порядковим номером проби, датою та часом відбору. Інформація про кожну пробу детально було вказано у розділі 4 «Паспорт проби» Акту відбору проб ґрунтів затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 19 квітня 2013 року № 179, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2013 року за № 739/23271. Вище вказаний нормативний документ також не вимагає зберігання проб грунтів після проведення лабораторних досліджень. Представниками Приватного підприємства «Західний Буг», що були присутні під час відбору проб грунтів, не було озвучено вимогу проведення арбітражного відбору проб грунтів і передачі їм на зберігання опломбованих проб, а відповідно до ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:19 така процедура не передбачена, не вимагається і тому не проводилась.

-Проби грунту відповідно до п.8.1 ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:19 було запаковано у хімічно-нейтральний матеріал - поліетиленові пакети. Вимоги до терміну проведення хімічного аналізу у ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:19 відсутні, п.9.1 ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:19 не стосується хімічного аналізу проб ґрунтів, тому вказані п.9.1., п.9.1.1, п.9.1.2, які стосуються біологічного аналізу, не застосовуються (до ст.8).

-Щодо використання ГДК при нормуванні забруднення грунтів, відповідно до листа-роз`яснення ДЕІ України 296/4.4/8-21 від 15.01.2021 Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1595 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних речовин у грунті» не може поширюватися на правовідносини у галузі охорони земель та відтворення родючості грунтів.

Позиція відповідача:

Відповідач вважає, що позовна заява Першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області, Бродівської міської ради Львівської області до Приватного підприємства «Західний Буг» про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства підлягає залишенню без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки така обгрунтована необхідністю захисту інтересів органу місцевого самоврядування, а не інтересів держави.

Покликаючись на наказ Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1595 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних речовин у грунті», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 липня 2020 року за № 722/35005, відповідач зазначає, що при розрахунку збитків не враховано, що вміст нітратів в грунті є на 49,37 мг/кг меншим, ніж допустимий вміст хімічних речовин у грунті, при цьому не здійснювалося порівняння виявлених речовин із даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).

Крім того, не погоджується із процедурою відбору в цілому, оскільки вважає, що було відібрано проби лише по одному примірнику, додаткових чи повторних проб не було, а між датою відібранням проб грунту і проведення їх вимірювання показників складу та властивостей грунтів пройшло десять діб, що, на думку відповідача, вказує на недостовірність результатів проведеного вимірювання показників складу та властивостей грунтів, а отже і на незаконність оформлених розрахунків розміру шкоди.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Золочівською окружною прокуратурою Львівської області з`ясовано, що у період з 17.03.2021р. по 30.03.3021р. Державною екологічною інспекцією у Львівській області (надалі - Інспекція, позивач) проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Приватним підприємством «Західний Буг» (надалі - відповідач).

За результатами перевірки Інспекцією складено акт №171/05/277 від 30.03.2021р., висновки якого свідчать, що Приватним підприємством «Західний Буг» не вживалися заходи щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу: а саме відбулось забруднення земель і ґрунтів, зумовлене господарською діяльністю Приватного підприємствва «Західний Буг», в межах земельної ділянки за кадастровим номером 0:17:002:0001.

Так, на підставі договору оренди землі від 11.12.13р. земельна ділянка з кадастровим номером 0:17:002:0001 передана у строкове платне користування на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування майнового комплексу на території м. Броди по вул. Коженівського,13. Договір укладений терміном на 20 років.

На згаданій земельній ділянці знаходиться цілісний майновий комплекс, який перебуває у власності Приватного підприємства «Західний Буг».

За результатами проведення перевірки щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природніх ресурсів, Інспекцією складено акт № 171/05/277 від 30.03.2021р.

Під час проведення перевірки Відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Львівській області здійснено відбір проб ґрунту з даної земельної ділянки, про що складено акт відбору проб ґрунту № 35 від 19.03.2021 року.

Зазначений акт відбору проб ґрунтів підписаний уповноваженим представником Приватного підприємства «Західний Буг», а саме керівником невідокремленого структурного підрозділу Бродівський елеватор Ейсмот С.Ю.

На підставі згаданого акту здійснено вимірювання складу та властивостей ґрунтів, про що складено протокол № (107-108)/21 від 29.03.2021р.

Показники вимірювання складу ґрунтів, згідно даного протоколу, свідчать про перевищення встановлених нормативів вмісту забруднюючих речовин в ґрунті відносно контрольного вмісту речовини, тобто встановлено факт забруднення ґрунтів.

Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 №171 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, у редакції наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів від 04.11.2020 №241 (надалі - Методика).

Згідно з пунктом 3.1 Методики, землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкідливих речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх гранично допустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).

Відповідно до вказаної Методики, забрудненням земель вважається накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.

З огляду на викладене, допущення підприємством порушення вимог законодавства, що виразилося у забрудненні земельної ділянки площею 63 кв.м, за твердженням прокурора, може призвести до настання негативних наслідків у виді погіршення якісного стану земель.

На підставі розрахунків, проведених Державною екологічною інспекцією у Львівській області за Методикою, вирахувано розмір заподіяних Приватним підприємством «Західний Буг» державі збитків шляхом забруднення, на підставі якої визначено суму, яку прокурор просить відшкодувати.

Так, забрудненням нітратами становить 29056,38 грн., та з урахування коефіцієнту 1 сума, яка підлягає відшкодуванню, складає - 29056,38 грн.

Забруднення фосфором (рухомі форми) становить 17433,83 грн., та з урахуванням коефіцієнту 0,5, сума, яка підлягає відшкодуванню, складає 8716,92 грн.

Таким чином, загальний розмір збитків, завданих Приватним підприємством «Західний Буг» внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства становить: 29056,39 грн. +8 716,92 грн. = 37 773,31 грн.

Отже, у ході державного нагляду (контролю) встановлено, що відповідачем здійснено забруднення території, площею 63 кв.м., в межах земельної ділянки, з кадастровим номером 0:17:002:0001, яка знаходиться в межах м. Броди Золочівського району (раніше - Бродівський район) Львівської області, у зв`язку із чим розрахунок суми завданих збитків, склав 37 773,31 грн.

Водночас, з метою досудового врегулювання спору Інспекцією на адресу відповідача скеровано претензію №81, вихідний № 13-2848 від 27.05.2021р. Однак, вказана претензія залишена без розгляду та реагування.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем завдані збитки не відшкодовано.

Дані обставини матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

В матеріалах справи відсутні докази скасування чи визнання недійсним акту держконтролю №171/05/277 від 30.03.2021р., який підписано відповідачем без заперечень і на підставі якого визначено загальну суму шкоди, що становить 37 773,31 грн.

Щодо здійснення представництва інтересів держави прокурором в суді:

Як встановлено ч.1,3 та 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.3-5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Однією із підстав для представництва є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду України у постанові від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18.

Слід зазначити, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і в адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, поведінка органів, через які діє держава в цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави в цивільних (господарських) або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних (господарських), так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Державу в судовому процесі, зокрема як позивача, може представляти орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як слідує з матеріалів справи, перевірку діяльності відповідача позивачем-1 здійснено у березні 2021 року, що підтверджується наданими у якості доказів документами: актом перевірки, претензією, розрахунком розміру шкоди, тощо.

Тобто саме з цього моменту позивачу-1 стало відомо про наявність порушень вимог чинного законодавства у природоохоронній сфері, допущених відповідачем.

При цьому, прокурором доведено підставність звернення з відповідним позовом на підставі звернень та інформацій позивачів на скеровані прокуратурою запити. Такими інформовано окружну прокуратуру про неможливість здійснити захист інтересів держави за відсутності можливості сплати судового збору.

Зокрема, наведене підтверджується листом Інспекції № 05-4125 від 19.07.2021 та № 13-4596 від 11.08.2021р., в якому повідомлено, що заходи цивільно-правового характеру не вживалися у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.

Разом з цим, Інспекцією заходи щодо стягнення в судовому порядку заподіяних державі збитків не вжито та не вживались.

При цьому, сам факт не звернення до суду Інспекцією з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган державної влади неналежно виконує свої повноваження щодо захисту інтересів держави.

Беручи до уваги те, що вищеописані порушення виявлено органом контролю на території Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області (Бродівська територіальна громада), сума збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства підлягає до зарахування на відповідний рахунок Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області.

Відповідно до листа Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області (Бродівська територіальна громада) №1122/03-01 від 04/08/2021, надісланого у відповідь на запит окружної прокуратури, про виявлений органом контролю факт порушення, інформація чи будь-які інші матеріали не надходили, а тому самостійно заходи представницького характеру, спрямовані на стягнення вказаної суми збитків не вживались. Окрім цього, у зв`язку із відсутню бюджетних призначень, передбачених на сплату судового збору, вжиття таких заходів не видається за можливе.

Вищенаведене свідчить про нездійснення та неможливість здійснення вказаним органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави в особі територіальної громади у встановленому законодавством порядку, що відповідно є підставою для застосування прокурором представницьких повноважень, на підставі ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» окружною прокуратурою повідомлено листом Державну екологічну інспекцію у Львівській області про прийняте рішення щодо представництва інтересів у суді шляхом звернення з позовною заявою до Господарського суду Львівської області № 14.54/05-45-2355, вих-21 від 03.09.2021р.

Також, окружною прокуратурою повідомлено листом Бродівську міську раду про прийняте рішення щодо представництва інтересів у суді шляхом звернення з позовною заявою до Господарського суду Львівської області № 14.54/05-45-2356, вих-21 від 03.09.2021р.

Отже, відсутність коштів на сплату судового збору у позивача є об`єктивно незалежною від нього і його волі обставиною, що дійсно перешкоджає здійсненню ним, покладених на нього обов`язків, у тому числі, щодо ініціювання судового спору щодо стягнення шкоди.

Звернення прокурора до суду спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності та відшкодуванні шкоди, заподіяної державі відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Таким чином, прокурором у повному обсязі виконано положення ст. 23 Закону.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (абз. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України).

З огляду на викладене, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги прокурора, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про охорону земель», Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Статтею 1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі в тому числі орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Аналогічні обов`язки покладені на землекористувачів ст.96 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. в ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, як псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про охорону земель», юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 167 Земельного кодексу України визначено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. Нормативи гранично допустимих концентрацій небезпечних речовин у ґрунтах, а також перелік цих речовин затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно ст.211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Підставою деліктної відповідальності є правопорушення - протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Обов`язок доказування відповідно до ч.3 ст. 13, ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, якими обґрунтовуються його вимоги або заперечення.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести належними та допустимими доказами факт заподіяння шкоди та її розмір, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Вина підприємства полягає у забрудненні земельної ділянки, площею 63 кв.м., що, в свою чергу, може призвести до настання негативних наслідків у виді погіршення якісного стану земель.

Із встановлених судом обставин справи не вбачається, що відповідач довів, що інша особа здійснила забруднення земельної ділянки, в ході проведеної за участі його керівника перевірки, цих обставин не зазначав в акті перевірки, не доводив їх перевіряючому органу.

Таким чином, шкідливий результат протиправної поведінки підприємства - це заподіяння державі збитків, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, яка підлягає відшкодуванню у розмірі 37 773,31 грн.

Акт перевірки підписаний представником відповідача без зауважень.

За вказаних обставин позовні вимоги ґрунтуються на фактичних обставинах справи та приписах чинного законодавства.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведено факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства, заподіяння відповідачем шкоди, її розмір, причинно-наслідковий зв`язок між ними. Суд враховує, що вина відповідача у вчиненні правопорушення доведена та підтверджується наявними у справі доказами у сукупності.

На даний час збитки приватним підприємством не відшкодовано.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Інспекція діє відповідно до Положення Про державну екологічну інспекцію у Львівській області (надалі - Положення) затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 28 квітня 2020 року №122 та є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.

Згідно Положення Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

Таким чином, враховуючи безпідставність доводів відповідача, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Прокурором при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. у вигляді сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору.

Сплачена Львівською обласною прокуратурою сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №1921 від 30.08.2021р. на суму 2 270,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Західний Буг» (місцезнаходження: Україна, 80250, Львівська обл., Радехівський р-н, село Павлів, ПРОСПЕКТ ЮНОСТІ, будинок 39; ідентифікаційний код 32478033) на спеціальний рахунок Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області (Бродівська територіальна громада) (Одержувач: Виконавчий комітет Бродівської міської ради, номер рахунку UA83 13853 в ГУДКС у Львівській області, код класифікації доходів 24062100, МФО 38008294, ідентифікаційний код: 26525941) 37 773,31 грн. збитків, заданих навколишньому природному середовищу.

3.Стягнути з Приватного підприємства «Західний Буг» (місцезнаходження: Україна, 80250, Львівська обл., Радехівський р-н, село Павлів, ПРОСПЕКТ ЮНОСТІ, будинок 39; ідентифікаційний код 32478033) на користь Львівської обласної прокуратури (місцезнаходження: Україна, 79005, Львівська обл., місто Львів, ПРОСПЕКТ ШЕВЧЕНКА, будинок 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 2 270,00грн. судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2021 р.

Суддя Король М.Р.