ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 Справа № 917/357/21

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЛЕММА ПЛЮС ЛТД", вул. Березнева, буд. 10, офіс 1201, м. Київ, 02160,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАВІТОН", вул. Лікаря О. Богаєвського, 2/7, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

про стягнення грошових коштів,

За участю представників:

від позивача - Гніденко О.М., свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 000632 від 15.07.2019

В судовому засіданні суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЛЕММА ПЛЮС ЛТД" (далі - ТОВ "ФІРМА ЛЕММА ПЛЮС ЛТД", позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 11.03.2021, б/н (вх. № 385/21 від 15.03.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАВІТОН" (далі - ТОВ "ЛАВІТОН", відповідач) про стягнення 314 160,00 грн. збитків завданих позивачеві в результаті невиконання відповідачем умов Договору комісії № 1/18 від 27.04.2018.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 зазначену позовну заяву передано на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.04.2021 позовну заяву ТОВ "ФІРМА ЛЕММА ПЛЮС ЛТД" прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 917/357/21, справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 06.05.2021, встановлено строки подання сторонами заяв по суті справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 08.06.2021.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 08.06.2021 закрито підготовче провадження у справі № 917/357/21, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.07.2021.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 06.07.2021 у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 05.08.2021.

Судове засідання 05.08.2021р. не відбулось у зв`язку з відпусткою судді Ореховської О.О., у зв"язку з чим ухвалою суду від 25.08.2021 визначено нові дата та час проведення судового засідання по справі - 28.09.2021.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 28.09.2021 оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 02.11.2021.

Відповідач повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали суду від 28.09.2021.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, явку свого представника в дане судове засідання не забезпечив.

Ухвала господарського суду Полтавської області від 28.09.2021, яка направлялась відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві - 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Лікаря О. Богаєвського, 2/7, була повернута підприємством зв`язку до господарського суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", рівно як і попередні ухвали суду у даній справі.

За даними спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 74) відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАВІТОН" зареєстрований за адресою: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Лікаря О. Богаєвського, 2/7, що співпадає з його місцезнаходженням, зазначеним у позовній заяві.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням, зокрема, є і ухвали суду.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 28.09.2021 вважається врученою відповідачу.

Також суд зауважує, що ухвала господарського суду Полтавської області від 28.09.2021 по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідно до ст. 165 (ч. 9) Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що явка в судове засідання представника відповідача обов"язковою не визнавалась, а ненадання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин не перешкоджає розгляду справи по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 між ТОВ "ФІРМА J1EMMA ПЛЮС ЛТД" (позивач) та ТОВ "ЛАВІТОН" (відповідач) було укладено Договір комісії № 1/18 (далі - Договір комісії/Договір), відповідно до якого у порядку та на умовах, передбачених даним Договором, ТОВ "ФІРМА ЛЕММА ПЛЮС ЛТД" (за умовами договору - Комітент) доручило, а ТОВ " ЛАВІТОН" (за умовами договору - Комісіонер) прийняло на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок Комітента, за плату (винагороду) здійснити реалізацію третім особам риби в асортименті (далі - Товар) (за умовами договору - Комітент) (а.с. 6-8).

Умовами зазначеного Договору комісії сторони узгодили, зокрема, наступне:

- прийняте доручення Комісіонер зобов`язується виконати на умовах, найбільш вигідних для Комітента ( п. 1.2. Договору);

- Комісіонер зобов`язаний укласти договори в інтересах Комітента в терміни, що узгоджуються сторонами та визначаються додатковими угодами до даного Договору (п. 1.3 Договору);

- Комісіонер зобов`язується реалізувати Товар Комітента за ціною, не нижчою ніж гранична ціна, встановлена Комітентом, узгоджена сторонами та визначена в додатковій угоді та/або Акті прийому-передачі на дану партію товару (п. 2.1 Договору);

- Комісіонер зобов`язується здійснити реалізацію товару Комітента шляхом укладення від свого імені та за рахунок Комітента договорів на продаж вищезазначеного Товару. Повідомляти Комітенту на його вимогу всі відомості про хід виконання цього Договору, повідомляти про укладені в його інтересах договори та умови передачі Товару, а також за вимогою Комітента - надати Комітентові копії укладених договорів. Надати Комітентові звіт протягом 2-х (двох) робочих днів з моменту укладення договору на продаж товару Комітента. У випадку виникнення непередбачених обставин, що перешкоджають укладенню договору на умовах Комітента, Повідомити про це Комітента (пп.пп. 3.1.1 - 3.1.4 п. 3.1 Договору).

- за виконання послуг з продажу Товару Комітент зобов`язується сплатити Комісіонерові комісійну винагороду в розмірі, узгодженому сторонами та визначеному додатковою угодою на кожну партію переданого для реалізації товару. Вартість кожної партії проданого Комісіонером товару має бути документально підтверджена (пп.пп. 3.2.3, 3.2.4 п. 3.2 3.2.2. Договору);

- за невиконання або неналежне виконання обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством (п. 4.1 Договору);

- Комісіонер несе відповідальність перед Комітентом у випадку втрати, недостачі або пошкодження Товару в повному обсязі нанесених Комітентові збитків, враховуючи упущену вигоду. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження (псування) Товару несе Комісіонер з моменту фактичної передачі Комітентом йому Товару для реалізації, підтвердженням чого є Акт прийому-передачі, підписаний уповноваженими представниками Сторін (п. 4.2 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків - до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (п. 7.1. Договору).

На виконання умов Договору, позивачем передано відповідачу на реалізацію 16 660 кг риби в асортименті на загальну суму 314 160,00 грн, що підтверджується Актом прийому - передачі № 1 від 27.04.2018 до договору комісії № 1/18 від 27.04.2018 (а.с. 9), підписаним представниками сторін та скріпленим печатками. Згідно зазначеного Акту прийому - передачі претензій щодо кількості або якості переданого товару Комісіонером не заявлено.

Позивач зазначає, що з моменту передачі товару жодної оплати за товар від відповідача на поточний рахунок позивача не надходило, а також не находило звіту Комісіонера (відповідача) про укладені договори. Товар відповідачем не повертався.

12.10.2018 позивачем на юридичну адресу відповідача направлено вимогу про надання повідомлення про хід виконання договору за вих. № 12/10 від 12.10.2018, відповідно до якої позивач вимагав надати в письмовій формі інформацію про хід виконання Договору, про наявність (або відсутність) укладених з третіми особами договорів купівлі-продажу товару, переданого Комісіонеру за Договором, у разі наявності укладених з третіми особами договорів купівлі-продажу товару надати копії таких договорів та повідомити про причини відсутності укладених договорів купівлі-продажу у разі їх відсутності (10-13).

За повідомленням позивача, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування.

12.01.2021 позивачем направлено на юридичну адресу відповідача лист за вих. № 12/01-2021 від 12.01.2021, відповідно до якого позивач вимагав від відповідача надання звітів комісіонера про продаж 16 660 кг риби в асортименті на загальну суму 314 160,00 грн. та перерахування на поточний рахунок позивача грошових коштів в сумі, не меншій ніж 314 160,00 грн, отриманих від третіх осіб за проданий товар або повернення непроданого товару в натурі (а.с. 14-16).

Відповідно до роздруківки із сайту ПАТ "УКРПОШТА" про відстеження поштового відправлення, даний цінний лист вручено відповідачеві 27.01.2021р. (а.с. 17).

Проте, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді, а грошове зобов"язання без виконання.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 314 160,00 грн збитків, завданих позивачеві в результаті невиконання відповідачем умов Договору комісії № 1/18 від 27.04.2018.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини комісії.

За приписами ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Стаття ст. 1014 ЦК України визначає, що комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

За приписами ст. 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред"ялення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доводиться кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Аналогічне положення закріплено і в статті 226 Господарського кодексу України.

Згідно ст.ст. 614, 623 Цивільного кодексу України та ст. 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов`язання; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З вказаних норм законодавства вбачається, що обов`язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення - причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Таким чином, саме позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Водночас, відсутність або ж недоведеність хоча б одного елементів складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків).

Пунктом 4.2 Договору сторони узгодили, що Комісіонер несе відповідальність перед Комітентом у випадку втрати, недостачі або пошкодження Товару в повному обсязі нанесених Комітентові збитків, враховуючи упущену вигоду. Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження псування) Товару несе Комісіонер з моменту фактичної передачі Комітентом йому Товару для реалізації, підтвердженням чого є Акт прийому-передачі, підписаний уповноваженими представниками Сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору, позивачем передано відповідачу на реалізацію 16 660 кг риби в асортименті на загальну суму 314 160,00 грн., що підтверджується Актом прийому - передачі № 1 від 27.04.2018, підписаним представниками сторін та скріпленим печатками. Згідно зазначеного Акту прийому - передачі претензій щодо кількості або якості переданого товару Комісіонером не заявлено.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором комісії не здійснив реалізацію товару, прийнятого на комісію, не надав позивачу звітів про хід реалізації отриманого товару, не здійснив його повернення чи оплату на загальну суму 314 160,00грн., що складає вартість переданої на реалізацію риби в асортименті на загальну суму 314 160,00 грн.

Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором, що не було спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також те, що після закінчення терміну дії Договору відповідачем не реалізований товар не було повернуто позивачу та не відшкодовано його вартість, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, документально доведеними, а тому, підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 314 160,00 грн є підтвердженими документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАВІТОН" ( вул. Лікаря О. Богаєвського, 2/7, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЛЕММА ПЛЮС ЛТД" (вул. Березнева, буд. 10, офіс 1201, м. Київ, 02160, ) 314 160,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 712,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 15.11.2021

Суддя О.О. Ореховська