ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"24" листопада 2021 р. Справа№ 910/9735/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Мельніченка Рустема Олександровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2021, повний текст складено та підписано 18.10.2021

у справі № 910/9735/21 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мельніченка Рустема Олександровича

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"

про розірвання договору про обслуговування банківського особового рахунку НОМЕР_1 та стягнення 333 648,10 грн

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємць Мельніченко Рустем Олександрович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору про обслуговування банківського особового рахунку № НОМЕР_1 від 20.12.2005 та стягнення 333 648,10 грн, з яких: 275 509,87 грн сума вкладу та 58038,23 грн три відсотки річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Мельніченко Рустем Олександрович звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі №910/9735/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Також, в апеляційній скарзі викладено клопотання про витребування у Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" докази здійснення переказу коштів позивача на рахунки ТОВ "ФК "ФІНІЛОН" а саме: меморіальний ордер на підставі якого було здійснено переказ коштів позивача (ФОП Мельніченко Р.О.) на рахунки ТОВ "ФК "ФІНІЛОН"; розпорядження, наказ тощо керівника на здійснення операції, що не визначена в правилах (процедурах) банку (переведення боргу за депозитним договором від 17.11.2014 року); виписки з усіх особових рахунків позивача (ФОП Мельніченко Р.О.) з яких було здійснено переказ коштів позивача (ФОП Мельніченко Р.О.) на рахунки ТОВ "ФК"Фінілон".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9735/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/9735/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються серед іншого, докази сплати судового збору.

Частиною 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п.4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно матеріалів справи, позовна заява у даній справі подана до суду першої інстанції 2021 року, з якої вбачається, що позивачем пред`явлено до відповідача позов про розірвання договору про обслуговування банківського особового рахунку № НОМЕР_1 та стягнення 333 648,10 грн, тобто позов у даній справі містить вимоги майнового і немайнового характеру.

З врахуванням наведених законодавчих положень, предмета позову та вимог апеляційної скарги, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі №910/9735/21 підлягає сплаті 10 912,08 грн судового збору та розраховується наступним чином: 7507,08 грн (5004,72 грн * 1,5% * 150%) - як за вимогу майнового характеру та 3 405,00 грн (2270,00 грн судового збору (1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підлягав сплаті в суді першої інстанції) * 150%) - за вимогу немайнового характеру.

Проте, до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі, натомість Фізична особа-підприємець Мельніченко Рустем Олександрович зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки вона є споживачем послуг.

Розглянувши дане клопотання колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з апеляційною скаргою), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Наявність передбачених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" умов, за яких суд враховуючи майновий стан сторони може звільнити від сплати судового збору, апелянтом не наведено.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За приписами частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

В той же час, відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Зважаючи на те, що учасники даної справи є суб`єктами господарювання, а спір між сторонами - господарським, положення Закону України "Про захист прав споживачів" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Оскільки, скаржник - Фізична особа-підприємець Мельніченко Рустем Олександрович, виступає позивачем у цій справі та не є споживачем у розумінні пункту 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", то пільги щодо сплати судового збору та звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Посилання скаржника в клопотанні про звільнення споживачів від сплати судового збору є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права.

Скаржник посилається на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 у справі №761/24881/16-ц визначила, що при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

У даному випадку скаржник, не врахував, що Великою Палатою такий висновок зроблений в контексті заявлених вимог позивачем, який звернувся до суду за захистом прав споживача в порядку цивільного процесу, тобто позивачем, який відноситься до певної категорії осіб споживачів, для яких пільга щодо сплати судового збору встановлена спеціальним законом.

Тому, обставини викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду відрізняються від обставин викладених у даній справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства", Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі "Апостол проти Грузії", заява N 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі "Станков проти Болгарії" (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Оскільки заявником не доведено наявність хоча б однієї з вищезазначених умов, суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Отже, вищенаведене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху у відповідності до ч. 2 ст. 260 ГПК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, слід запропонувати скаржнику надати докази сплати судового збору у розмірі 10 912,08 грн, як за подання скарги на ухвалу за реквізитами, зазначеними на офіційному web-сайті Судової влади України (https://court.gov.ua/affairs/sudytax/).

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, які є підставою залишення апеляційної скарги без руху, суд, відповідно до ст.ст. 174, 260 ГПК України, має право повернути апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 258, 260, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Мельніченка Рустема Олександровича про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі №910/9735/21.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мельніченка Рустема Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі №910/9735/21 залишити без руху.

3. Роз`яснити скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

4. Попередити скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги.

5. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова