ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"11" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1673/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Заступника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11) в інтересах держави в особі:

1. Кабінету Міністрів України (01008, м.Київ, вул. Грушевського, 12/2),

2. Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський,6),

3. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13)

до відповідачів: 1. Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 18),

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система" (65012, м. Одеса, вул. Осипова, буд.25);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Колективного підприємства "Будова" (65125, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 25)

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:
прокурор: Безкровний М.О. - посвідчення

від позивача-1: Клочко Н.А. - самопредставництво

від позивача-2: Дідух С.П. - самопредставництво

від позивача-3: не з`явився;

від відповідача-1: Ромашкин С.В. - ордер № 110193 від 14.09.2021;

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: Новак Л.А., довіреність № б/н від 18.01.2021

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Заступника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

10.08.2018 Заступник військового прокурора Південного регіону України звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси з позовною заявою до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариства з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система", в якій просить суд визнати недійсним договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, укладений Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система".

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2018 відкрито провадження у справі №916/1673/18, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням у справі підготовчого засідання на 12.09.2018 об 11:30.

10.09.2018 відповідачем 2 подано до суду клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву (т.1 а.с.55-56).

12.09.2018 Кабінетом Міністрів України подано до суду пояснення (т.1 а.с.67-70).

12.09.2018 у судовому засіданні прокурором було подано письмові пояснення (т.1 а.с.72-73), згідно яких останній зазначив, що саме Колективне підприємство "Будова" є підрядником за договором підряду №1905/16 від 19.05.2016, укладеним між Південним УКБ, ТОВ "УВГП-Система" та КП "Будова", об`єктом будівництва якого є будівельний майданчик, розташований за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21 (військове містечко №186).

Ухвалою суду від 12.09.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Колективне підприємство "Будова", відкладено підготовче засідання у справі №916/1673/18 на 24.09.2018 о 17:00, продовжено відповідачу строк для подання відзиву та надіслання його учасникам справи до 19.09.2018.

19.09.2018 ТОВ "УВГП-Система" подано до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.81-84).

25.09.2018 прокурор звернувся до суду із клопотанням (т.2 а.с.55) про залучення до матеріалів справи наступних документів: виписки по рахункам ВП Південного регіону України від 20.07.2018, мирової угоди від 03.05.2017, додатків до додаткової угоди №2/70СП від 25.12.2008, переліку квартир для МО України по договору, додаткової угоди №303/36/5 з додатком, актів передачі квартир під заселення від 21.10.2009, 22.10.2009.

25.09.2018 до суду від ТОВ "УВГП-Система" надійшло клопотання (т.2 а.с.73) про залишення без розгляду пояснень Кабінету Міністрів України від 11.09.2018, як таких, що не відносяться до даної справи.

25.09.20218 до суду від КП "Будова" надійшло клопотання про продовження строку на подання пояснень (т.2 а.с.с75-76), яке судом у судовому засіданні 24.09.2018 було задоволено та продовжено строк для подання пояснень до 03.10.2018.

26.09.2018 від Міністерства оброни України до суду надійшли пояснення (т.2 а.с.87-91).

03.10.2018 до суду від КП "Будова" надійшли письмові пояснення (т.2 а.с.96-98).

12.10.2018 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив (т.3 а.с.4-8), пояснення щодо клопотання відповідача 2 стосовно залучення до участі у справі третіх осіб (т.3 а.с.59-60).

Крім того 12.10.2018 до суду від Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України надійшла заява про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву (т.3 а.с.29-30), яка судом була задоволена, а також відзив на позовну заяву (т.3 а.с.38-40).

12.10.2018 ТОВ "УВГП-Система" було подано клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи (т.3 а.с.33).

Ухвалою суду від 12.10.2018 судом продовжено строк підготовчого провадження до 15.11.2018, відкладено підготовче засідання на 22.10.2018 о 16:00.

22.10.2018 від Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (т.3 а.с.67-84).

22.10.2018 ТОВ "УВГП-Система" подано до суду заперечення (т.3 а.с.85-91).

Крім того, 22.10.2018 Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України подано до суду клопотання про залучення документів до матеріалів справи (т.3 а.с.108).

Протокольною ухвалою від 22.10.2018 судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.11.2018 о 12:00.

24.10.2018 від Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 18.02.2016 (т.4 а.с.1-).

05.11.2018 ТОВ "УВГП-Система" подано до суду клопотання про залучення до матеріалів справи акту звірки взаємних розрахунків (т.5 а.с.1-3).

У судовому засіданні 05.11.2018 судом було відхилено клопотання відповідача-2 про призначення у справі судової експертизи у зв`язку з відсутністю необхідності у проведенні такої експертизи.

Разом з тим, 05.11.2018 судом було поставлено на обговорення сторін питання щодо необхідності призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, у зв`язку із чим у судовому засіданні було оголошено перерву до 07.11.2018 о 10:00.

07.11.2018 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до канцелярії суду за вх.№22872/18 надійшло клопотання, в якому позивач просив суд розглянути справу 07.11.2018 за відсутності його представника.

07.11.2018 до суду від представника Кабінету Міністрів України за вх.№22874/18 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване необхідністю його участі в іншому засіданні, яке відбудеться в Одеському окружному адміністративному суді об 11:30.

Суд відхилив вищевказане клопотання представника Кабінету Міністрів України про відкладення розгляду справи, оскільки, по-перше, останній був присутній у судовому засіданні 05.11.2018 під час узгодження дати судового засідання, а по-друге, як вказує заявник, в Одеському окружному адміністративному суді розгляд справи призначено на 11:30, при цьому Господарським судом Одеської області розгляд справи №916/1673/18 призначено на 10:00.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.11.2018 у справі №916/1673/18 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- визначити загальну площу об`єкту, із визначенням загальної площі житлових приміщень згідно проектно-кошторисної документації, що затверджена у встановленому порядку станом на день звернення до суду (09.08.2018р.);

- визначити розмір частки Замовника згідно до відсоткового співвідношення часток, встановленого договором № 227/УПБ-70Д від 25.11.2004р. (20% Замовнику, 80% Пайовику) та площу житла, що має бути передана згідно з договором з урахуванням площі, що передана за актом №3 від 21.10.2009р., актом №17/1 від 15.06.2017р., акту №17/2 від 05.10.2017р., акту №18/1 від 19.03.2018р., площі, що має бути передана згідно до додаткової угоди №303/36/15 від 11.08.2017р. (т.3 а.с.83-84) та відповідно до мирової угоди від 03.05.2017р. (т. 2 а.с.57).

Вказаною ухвалою провадження у справі було зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Заступник військового прокурора Південного регіону України звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.11.2018 року у справі № 916/1673/18 та передати справу до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 апеляційну скаргу Військового прокурора Південного регіону України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.11.18 у справі № 916/1673/18 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.11.18 залишено без змін.

Листом від 25.03.2019 матеріали справи №916/1673/18 направлено до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення експертизи.

20.05.2019 до канцелярії суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло клопотання судового експерта Билєнок І.А. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №19-1641:1642, а саме: проектної документації, що затверджена у встановленому порядку станом на день звернення до суду (09.08.2018р.), на об`єкт дослідження; акту №17/1 від 15.06.2017; акту №17/2 від 05.10.2017; акту №18/1 від 19.03.2018.

Ухвалою суду від 28.05.2019 провадження у справі поновлено, клопотання судового експерта ОНДІСЕ Билєнок І.А. задоволено, витребувано у ТОВ "УВГП-Система" необхідні експерту для проведення судової будівельно-технічної експертизи додаткові документи, а саме: проектну документацію, що затверджена у встановленому порядку станом на день звернення до суду (09.08.2018р.) на об`єкт дослідження; акт №17/1 від 15.06.2017р.; акт №17/2 від 05.10.2017р.; акт №18/1 від 19.03.2018р. ТОВ "УВГП-Система" зобов`язано надати витребувані судом документи у строк до 10.06.2019р. Вищевказаною ухвалою провадження у справі №916/1673/18 зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Крім того, враховуючи, що витрати з проведення експертизи покладені на Товариство з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система", останньому листом від 30.05.2019 направлено рахунок для сплати вартості проведення експертизи (65 940 грн.), призначеної у справі 916/1673/18, що надійшов до канцелярії суду від вищевказаної експертної установи.

10.06.2019 на виконання ухвали суду ТОВ "УВГП-Система" було надано до суду акт №17/1 від 15.06.2017р.; акт №17/2 від 05.10.2017р.; акт №18/1 від 19.03.2018р. Щодо проектної документації відповідач 2 зазначив про її відсутність, з огляду на те, що замовником будівництва, який, за думкою ТОВ повинен розробляти проектну документацію, є Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (т.5 а.с.239-246).

Листом від 25.06.2019 справу №916/1673/18, до якої було долучено надані акти, направлено до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для продовження проведення судової експертизи.

В подальшому, 18.07.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання ТОВ "УВГП-Система" про відстрочення сплати за проведення будівельно-технічної експертизи, обґрунтоване складним матеріальним становищем останнього.

Крім того, 30.07.2019 до канцелярії суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло клопотання судового експерта Билєнок І.А. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №19-1641:1642 (т.6 а.с.5-6).

У вказаному клопотанні судовий експерт для проведення судової будівельно-технічної експертизи просить надати: проектну документацію, що затверджена у встановленому порядку станом на день звернення до суду (09.08.2018р.), на об`єкт дослідження; акт №17/1 від 15.06.2017; акт №17/2 від 05.10.2017; акт №18/1 від 19.03.2018. Також експерт просив вирішити питання щодо його прибуття і забезпечення безперешкодного доступу до несучих огорож і конструкції об`єктів дослідження.

Крім того, експерт просив суд письмово погодити строки виконання експертизи. зазначаючи при цьому, що у разі відмови у погодженні строків, суд не позбавлений можливості призначити проведення експертизи іншим суб`єктам судово-експертної діяльності, визначеним у статті 7 Закону України "Про судову експертизу".

Ухвалою суду від 29.08.2019 провадження у справі поновлено, у задоволенні клопотання ТОВ "УВГП-Система" про відстрочення сплати вартості будівельно-технічної експертизи відмовлено, клопотання судового експерта ОНДІСЕ Билєнок І.А. задоволено частково, витребувано у Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України необхідну експерту для проведення судової будівельно-технічної експертизи проектну документацію, що затверджена у встановленому порядку станом на день звернення до суду (09.08.2018), на об`єкт дослідження; зобов`язано Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України витребувані судом документи надати у строк до 10.09.2019; зобов`язано ТОВ "УВГП-Система" та Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України забезпечити судовому експерту прибуття та безперешкодний доступ до несучих огорож і конструкцій об`єктів дослідження для проведення експертизи; погоджено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України строк для закінчення проведення експертизи до кінця 4-го кварталу 2019 року; у задоволенні решти клопотання відмовлено. Вказаною ухвалою судом також зупинено провадження у справі №916/1673/18 до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

Листом від 04.09.2019 ТОВ "УВГП-Система" повідомило суд про часткову оплату експертизи у сумі 10 000 грн.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, 10.09.2019. до канцелярії суду відповідачем-2 було подано наступні документи: експертний звіт № 7-154-16-ЕП/ОД от 30.11.2016г. - на 10 аркушах. (копія); містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №01-06/1186 от 13.10.2016г. на 7 аркушах. (копія); загальна пояснювальна записка 067-00-ОПЗ - на 92 аркушах; вихідні дані 067-00-ИД - на 70 аркушах; генеральний план 067-00-ГП - на 11 аркушах; архітектурні рішення 067-00-АР на 69 аркушах; конструктивні рішення 067-00-КЖ : 1- 46 аркушів; 2- 44 аркушів; 3- 46 аркушів; водопостачання та каналізація 067-00-ВК на 26 аркушах; опалення та вентиляція 067-00-ОВ; Теплопостачання 067-00-ТМ на 25 аркушах; електротехнічні рішення 067-00-ЭЛ; Зовнішнє електроосвітлення 067-00-ЭОН на 15 аркушах; проект організації будівництва 067-00-ПОС - на 67 аркушах. (копія); система протипожежного захисту 067-00-СПЗ на 66 аркушах; енергетичний паспорт будівлі 067-00-ЭПЗ на 66 аркушах; оцінка впливу на навколишнє середовище на 222 аркушах. (копія); газопостачання на 37 аркушах. (копія); паспорт кольорового рішення фасадів 067-00-ПОФ: Житловий будинок №1- на 8 аркушах; Житловий будинок №2- на 8 аркушах; Житловий будинок №3- на 8 аркушах; Житловий будинок №4- на 8 аркушах; звіт про науково-дослідну роботу. Науково технічний супровід об`єкта будівництва. на 148 аркушах. (копія); перевірка об`єкта на відмову шляхом прогнозування можливих аварійних ситуацій 067-00-ПО на 61 аркуші; звіт про науково-дослідну роботу. Житловий будинок. (Договір №8-16 від 01.08.2016) на 151 аркуші; висновок про інженерно-геологічні вишукування на майданчиках проектування багатоповерхового комплексу за адресою м. Одеса, вул. Гагаріна 19-21 на 60 аркушах. (копія); звіт "Визначення сейсмічної небезпеки майданчика будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Гагаріна, 19 за даними сейсмічного районування та генерування розрахункових акселерограм." - на 75 аркушах. (копія); зовнішнє електропостачання РП-0600-2016-0101/112.11.1/1-16 на 65 аркушах. (копія); зовнішнє освітлення. Електричне рішення. Пояснювальна записка та креслення 348-03.02.10.2018-ЭС на 26 аркушах. (копія); результати пошуку підземних виробок (катакомб) Стадія "Р". на 30 аркушах. (копія); висновок (пошук підземних виробок) друга та третя черга. Стадія "Р". на 8 аркушах; висновок про результати контрольного буріння по визначенню якості кріплення виробок (катакомб). Стадія "Р". на 17 аркушах. (копія); будівничо-технологічне рішення по закріпленню основи цементно-піщаних виробок на майданчику будівництва житлового будинку №1 багатоповерхового житлового комплексу за адресою: вул. Гагаріна 19 на 6 аркушах. (копія); визначення класу відповідальності та категорії складності об`єкта. - на 19 аркушах.

25.09.2019 надані відповідачем 2 документи супровідним листом направлено на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

02.12.2019 до канцелярії суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист, в якому директор інституту просив суд письмово погодити строк виконання експертизи у 3-му кварталі 2020, зазначивши при цьому, що у разі виникнення можливості, експертизу буде виконано у більш стислий строк.

Надалі, за клопотанням експерта, листом суду від 12.12.2019 було погоджено строк закінчення проведення експертизи до кінця 3- го кварталу 2020 року.
04.05.2020 до суду надійшло клопотання судових експертів, згідно якого останні просили суд вирішити питання щодо їх прибуття і забезпечення безперешкодного доступу до об`єктів групи житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21. У вказаному клопотанні експертами також було зазначено, що обстеження відбудеться 04.06.2020р. о 10:00.

Листом від 07.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система" та Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України було повідомлено про необхідність забезпечення безперешкодного доступу до об`єктів дослідження.

Поряд з цим, 29.05.2020 від ТОВ "УВГП-Система" до канцелярії суду надійшло клопотання про перенесення прибуття експерта на об`єкт будівництва групи житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21, на іншу дату, але не раніше дати закінчення карантину.

Аналогічне клопотання 03.06.2020 також надійшло до суду і від Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

Листом від 04.06.2020 учасників справи, з урахуванням встановлення з 12.03.2020 до 22.06.2020р. на усій території України карантину, з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що має наслідком, зокрема, певні обмеження у роботі підприємств, було повідомлено про задоволення таких клопотань, а також зазначено, що про дату проведення обстеження сторін у справі буде повідомлено додатково після закінчення строку дії карантину.

23.10.2020, 23.11.2020 та 12.01.2021 до суду надійшли клопотання судових експертів щодо забезпечення їх прибуття та безперешкодного доступу до об`єктів дослідження - групи житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21, які судом було задоволено, про що учасників справи повідомлено листами від 27.10.2020, 26.11.2020 та 18.01.2021 відповідно.

16.08.2021 до Господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів №19-1641/1642 комісійної судової будівельно-технічної експертизи, складений 30.06.2021, разом із матеріалами справи № 916/1673/18.

Ухвалою суду від 25.08.2021 провадження у справі №916/1673/18 поновлено з 15.09.2021, підготовче засідання призначено на 15.09.2021 о 12:30.

15.09.2021 до суду від ТОВ "УВГП-Система" надійшло клопотання про залишення позову без розгляду (т.7 а.с.1-3), обґрунтоване тим, що при зверненні до суду прокурором не було доведено бездіяльність компетентного органу.

Аналогічне за змістом клопотання надійшло 15.09.2021 також від КП "Будова" (т.7 а.с.6-10).

З огляду на необхідність надання сторонам часу для ознайомлення із поданими клопотаннями про залишення позову без розгляду та висловлення власної позиції з приводу зазначеного, судом було оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовному засіданні до 22.09.2021 о 16:30, про що Кабінет міністрів України повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

21.09.2021 Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону подано до суду клопотання про залучення до матеріалів справи копії листів Військової прокуратури Південного регіону України від 16.05.2018 №05/3-2271 вих-18 та від 09.08.2018 №05/3-361вих-18, листа Міністерства юстиції України від 29.08.2018 №35220/6581-4-18/9.1.2, в якому також було заявлено клопотання про поновлення строку на залучення додаткових документів.

Крім того Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону 21.09.2021 також було подано пояснення (т.7 а.с.51-60), в яких остання просила суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача 2 та третьої особи про залишення позову без розгляду.

22.09.2021 до суду від ТОВ "УВГП-Система" також надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи (т.7 а.с.87-90) та письмові пояснення (т.7 а.с.64-68).

У судовому засіданні 22.09.2021 судом протокольною ухвалою було змінено назву прокуратури, відмовлено у задоволенні клопотань відповідача 2 та третьої особи про залишення позову без розгляду, про що винесено протокольну ухвалу.

Крім того суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 13.10.2021 о 15:00, про що Кабінет міністрів України було повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

12.10.2021 до суду від ТОВ "УВГП-Система" надійшла заява про застосування позовної давності (т.7 а.с.105-109).

В судове засідання 13.10.2021, окрім прокурора, представників позивачів, відповідача-1 та третьої особи з`явився вільний слухач Данильченко П.С., який звернуся до суду із клопотанням про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

З метою більш детального ознайомлення із поданим клопотанням, судом було залишено його відкритим до наступного судового засідання.

Судом було вислухано вступні слова сторін та оголошено перерву при розгляді справи по суті до 25.10.2021 о 16:15, про що ТОВ "УВГП-Система" було повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

25.10.2021 до суду від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні.

В судове засідання 25.10.2021 з`явились прокурор, представники КМУ, МОУ, відповідача-1 та третьої особи. Представники КЕВ м. Одеса та ТОВ "УВГП-Система" до суду не з`явились.

В судове засідання також з`явився вільний слухач Данильченко П.С., який звернувся до суду із усним клопотанням про поновлення строку на подання клопотання.

Протокольною ухвалою судом було поновлено Данильченко П.С. строк на подання клопотання та відмовлено у задоволенні клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору з огляду на відсутність підстав, передбачених ст.50 ГПК України .

Судом було вислухано вступні слова відповідача-2, третьої особи та оголошено перерву при розгляді справи по суті до 01.11.2021 о 10:30. Судом також було визначено резервну дату для розгляду справи по суті, а саме 11.11.2021 о 10:30.

Про перерву при розгляді справи по суті КЕВ м. Одеси та ТОВ "УВГП-Система" було повідомлено ухвалою суду в порядку ст.120 ГПК України.

01.11.2021 до суду від представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні.

У судовому засіданні 01.11.2021 судом закінчено стадію дослідження доказів та оголошено перерву до 11.11.2021 о 10:30.

У судовому засіданні 11.11.2021 прокурор та представники позивачів 1 та 2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні позов прокурора визнав в повному обсязі, зазначив, що оспорюваний договір не відповідає положенням законодавства України та підлягає визнанню недійсним.

Представник третьої особи у судовому засіданні 11.11.2021 проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Позивач 3 та відповідач 2 у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи обізнані.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Заступника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.
Відповідно ст.ст. 13, 77, 84 Земельного кодексу України, ст.ст. 9,14 Закону України "Про Збройні Сили України" земельна ділянка військового містечка №186, розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна 19-21, відноситься до категорії земель оборони та належить на праві власності державі в особі Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Генплану військового містечка №186 та індивідуальних карток обліку будівель на переданій під забудову ТОВ "УВГП-Система" земельній ділянці розташовані не списані будівлі - №№46, 10, 9.

Спірний договір про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить елементи договору про сумісну діяльність та інвестиційного договору.

Відповідно до підпункту «а» пункту 4.1 договору № 227/УПБ-70Д Південне УКБ зобов`язане виконати всі необхідні дії для відведення земельної ділянки та приведення її у стан, придатний для будівництва об`єкту.

Отже за умовами договору № 227/УПБ-70Д пайовим внеском Південного УКБ фактично є земельна ділянка військового містечка № 186 у місті Одесі.

Законом України "Про використання земель оборони" (у редакції, чинній на момент укладення оскаржуваного договору) не передбачено можливість передачі земель оборони в якості внеску в спільну діяльність щодо будівництва житла військовослужбовцям і членам їх сімей.

Крім цього, підпунктом «б» пункту 4.1 договору № 227/УПБ-70Д Південне УКБ зобов`язане забезпечити оформлення землевпорядної документації, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво об`єкта, приведення земельної ділянки у стан, придатний до початку будівництва та виконання пайовиком своїх зобов`язань по договору.

Тобто відповідно до умов оскаржуваного договору передача Південним УКБ земельної ділянки під будівництво комплексу житлових будинків фактично є зміною цільового призначення землі, яка відносяться до земель оборони та не відводилась уповноваженими органами для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу, у зв`язку із чим порушено вимоги ст.ст. 20, 77 Земельного кодексу України.

Південне УКБ не було уповноважено передавати право користування земельною ділянкою військового містечка № 186, в тому числі у спільне користування, особам приватного права з іншою метою ніж цільове призначення цієї земельної ділянки, та використовувати цю земельну ділянку в інтересах осіб приватного права, в тому числі у спільних інтересах, з огляду на те, що така земельна ділянка має використовуватись для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Наслідком порушення порядку зміни цільового призначення земель, відповідно до положень п.б ст. 21 Земельного кодексу України, є визнання угод щодо земельних ділянок недійсними.

Також прокурор вказує, що пунктом 3 Положення про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України, Указом Президента України №240/93 від 01.07.1993 (чинного на момент укладення оскаржуваного договору) встановлено граничну частку житла, яке може бути передано інвестору в рахунок погашення інвестицій, а саме в розмірі 50 відсотків.

Таким чином договір №227/УПБ-70Д, згідно з яким Південне УКБ (замовник) отримує 20% від загальної площі об`єкта, а ТОВ "УВГП-Система" (пайовик) 80 %, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства на момент його укладення.

Крім того, додатковими угодами №1/70СП від 02.12.2005, №2/70СП від 25.12.2018 та №3/70СП від 16.10.2015, внесено суттєві зміни до положень основного договору, а саме: додатковою угодою №1/70СП від 02.12.2005 загальну площу об`єкта збільшено до 37 тис. кв.м.; додатковою угодою №2/70СП від 25.12.2018 передбачено, що пайовик достроково передає замовнику квартири загальною площею 7 008, 2 кв.м., у тому числі 30 квартир загальною орієнтовною площею 2 568,5 кв.м. у м. Білгород-Дністровському Одеської області, 74 квартири в м. Одесі (сел. Котовського), смт. Хлібодарському та м. Теплодарі Одеської області орієнтовною площею 4 439,7 кв.м.; додатковою угодою №3/70СП від 16.10.2015 збільшено загальну площу об`єкта до 85 тис. кв.м., п 3.4 договору викладено в новій редакції, відповідно до якої замовник отримує 7 735 кв.м. об`єкта, а пайовик решту площі об`єкта, а також кінцеву будівельну продукцію, визначену проектно-кошторисною документацією, а саме: будинок (секції), 100% вбудовано-прибудованих приміщень, підземні паркінги, інженерні мережі та споруди, незалежно від ТЕП об`єкта, при цьому, наступні зміни до цього договору, зокрема, зміна проектної документації, зміна загальної площі об`єкта не впливають на розподіл об`єкта між сторонами.

Таким чином, з урахуванням додаткової угоди №3/70СП від 16.10.2015, частку держави від загальної площі житла об`єкту фактично зменшено із 17 тис. кв.м. (20% від 85 тис. кв.м. збільшеної загальної площі об`єкту) до 7 735 кв.м. (фіксована площа визначена в новій редакції п. 3.4. договору №227/УПБ-70Д, що складає лише 9% від загальної площі об`єкта).

Строк позовної давності в даному спорі не пропущено, оскільки Кабінет Міністрів України як орган державної влади, що здійснює повноваження з розпорядження об`єктами нерухомого державного майна, землями, які перебувають у державній власності, дізнався лише з листа заступника військового прокурора Південного регіону України від 16.05.2018 № 05/3-2271вих18.

3.2. Доводи Кабінету Міністрів України.

Рішенням звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 12.10.1950 "Про відвід військовій частині НОМЕР_1 земельної ділянки по Ботанічній вулиці та 1-му артилерійському провулку для будівництва військового містечка" за клопотанням командувача Одеським військовим округом військової частини НОМЕР_1 відведено земельну ділянку до 6 га по Ботанічній вулиці (на цей час проспект Гагаріна) та 1-му артилерійському провулку для будівництва військового містечка. На зазначеній земельній ділянці, яка перебуває на обліку квартирно-експлуатаційного м. Одеси дотепер розташоване військове містечко №186 із наявними на його території об`єктами нерухомого військового майна.

Тобто означена земельна ділянка відноситься до земель оборони, власником яких є держава, а право розпорядження належить до повноважень Кабінету міністрів України.

Проте будь-яких рішень щодо припинення права постійного користування Міністерством оброни України спірною земельною ділянкою кабінетом Міністрів України не приймалось.

Наведене, з огляду на положення ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину.

3.3. Доводи Міністерства оброни України.

Відповідно до ст.ст.13, 77, 84 Земельного кодексу України та ст.ст. 9,14 Закону України "Про Збройні Сили України" земельна ділянка військового містечка №186, розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна 19-21, відноситься до категорії земель оборони та належить на праві власності державі в особі Кабінету Міністрів України, а також перебуває в оперативному управлінні Міністерства оборони України.

Договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 укладений з порушенням ст.20, 77 Земельного кодексу України особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, з фактичною зміною цільового призначення земель, які відносяться до земель оборони та не відводились уповноваженими органами для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу, що має наслідком визнання його недійсним.

Положення п.3.4 договору (в частині розподілу площі об`єкту) є такими, що не відповідають Указу Президента України №240/93 від 01.07.1993р.

3.4. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система".

Твердження прокурора та позивача щодо розташування на спірній земельній ділянці військового містечка №186 із наявними на його території об`єктами нерухомого військового майна не відповідають дійсності, оскільки згідно актів КЕВ м. Одеси на списання будівель за затвердженням Міністерства оброни України в 2004 році було списано будівлі №№4,6,38,44, в 2016 році було списано будівлю №47, в 2018 році було списано будівлі №№3,5,35 військового містечка №186 по проспекту Гагаріна, 19-21.

Рішенням Міністра оборони України від 09.11.2004 року надано право замовника Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України на проектування та забудову військового містечка Міністерства оборони України № 186, за адресою м. Одеса, пр-т Гагаріна, 19-21.

Земельна ділянка кадастровий номер :44:001:0057 за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21 знаходиться у державній власності, а користувачем цієї земельної ділянки є Південне Управління капітального будівництва Міністерства оборони України, яке в свою чергу виступає замовником будівництва на вказаній земельній ділянці.

Жоден із підпунктів п.4.1 договору №227/УБП-70Д не містить умови, щодо обов`язку замовника - Південного УКБ Міністерства оборони України вчиняти будь-які дії, щодо будь-якої передачі земельної ділянки чи права користування нею.

Південне Управління капітального будівництва Міністерства оборони України виступає замовником будівництва за умовами договору про будівництво житла у порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей №227/УБП-70Д.

Цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, адже згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 10.09.2018 року цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: :44:001:0057 площею 2,9225 га зазначено: для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

Будівництво по умовам договору № 227/УБП-70Д про будівництво житла у порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей почало здійснюватись лише в 2016 році, що в повній мірі відповідає положенням ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони", якими визначено, що землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

Твердження прокурора стосовно того, що земельна ділянка військового містечка №186 відноситься до категорії земель оборони суперечать положенням Земельного кодексу України, відповідно до ст. 20 якого (в редакції, чинній станом на момент укладання договору) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснювалось на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, які в свою чергу не приймались.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про інвестиційну діяльність" відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України. Законодавчі акти - це акти органа законодавчої влади - Верховної Ради України, які мають найвищу юридичну силу. Процес вироблення правових управлінських рішень, якими є законодавчі акти, виступає як процес, що дає суспільству закони держави, тобто як законодавчий процес. Указ Президента України від 01.07.1993 №240/93 не є законодавчим актом. Тому, посилання на вказаний Указ в даному випадку є необґрунтованим з огляду на положення ст. 6 Закону України "Про інвестиційну діяльність".

В п.2 вказаного Положення, затвердженого указом Президента України від 01.07.1993 №240/93, міститься посилання на те, що саме Міністерство оборони України є учасником інвестиційної діяльності. Але Міністерство оборони України не є стороною договору № 227/УПБ-70Д від 25.11.2004.

Крім того, на момент укладання договору сторони запланували виконання розподілу об`єкту у розмірі часток, визначених в п. 3.4. договору, в період, в який вказаний Указ №240/93 втрачає чинність у зв`язку із закінченням строку його дії. На момент укладання договору було встановлено дію Указу №240/93 до 31.12.2005. А за умовами договору здійснення будівництва об`єкту, що підлягав розподілу, передбачено після 31.12.2005 (фактично будівництво розпочалось взагалі лише в 2017 році). Отже, за умовами договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 права та обов`язки сторін щодо розподілу об`єкту у частках, визначених договором, виникають після закінчення строку дії Указу Президента України від 01.07.1993 №240/93.

Прокурором порушено строк передбачений ст. 256 ЦК України, а тому до позову належить застосувати ст. 267 ЦК України.

Міністерство оборони України було обізнано про договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 з дати його укладення, тобто з 24.11.2004, про що свідчить затвердження зазначеного договору Міністром оборони України 25.11.2004 року, яке міститься на титульному аркуші договору.

КЕВ м. Одеси було обізнано про договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 не пізніше лютого 2006 року.

25.12.2012 постановою Вищого Господарського суду України у справі №19/17-2363-2011 за позовом Південного управління капітального будівництва Міністерства Оборони України до ТОВ "УВГП-Система" про розірвання договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 року вже за участю Прокурора Південного регіону України вирішено залишити касаційну скаргу Прокурора Південного регіону України без задоволення. Отже, прокурор як представник держави знав про договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 принаймні з моменту прийняття рішення щодо необхідності касаційного оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2011 року по справі №19/17-2363-2011.

В своїй відповіді на відзив відповідача прокурор зазначає, що про порушення прав та охоронюваних законом інтересів на земельну ділянку військового містечка №186 Кабінет Міністрів України довідався з листа заступника військового прокурора Південного регіону України від 16.05.2018 №05/3-2271 вих18. При цьому прокурор не повідомляє, чому не виконав покладені на нього функції щодо захисту інтересів держави та не повідомив Кабінет Міністрів України про наявність укладеного договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 та порушеного інтересу держави, яка, на думку прокурора, існувала або могла існувати.

З урахуванням ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа могла довідатись про порушення свого права. Тому з наявних обставин вбачається, що Кабінет Міністрів України міг та повинен був довідатись про укладений Договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 не пізніше 2012 року.

Крім того видання розпорядження № 666-р від 22.05.2013 свідчить про обізнаність Кабінету Міністрів України ще в 2013 році про те, що саме по проспекту Гагаріна, 19/21 в м. Одеса планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів.

3.5. Доводи Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України.
У свої заявах по суті спору відповідачем 1 було вказано наступне.

Прокурором не надано жодного доказу того, що у когось із сторін договору на момент підписання був відсутній обсяг повноважень.

Натомість рішенням від 09.11.2004 Південному УКБ МОУ надано право на проектування та забудову території військового містечка Міністерства оборони України №186. Наказом Міністра оброни України від 28.04.2009 №202 (т.4 а.с.176) виконання функцій замовника будівництва покладено на Південному УКБ МОУ.

Твердження прокурора стосовно того, що за умовами договору пайовим внеском Південному УКБ МОУ є земельна ділянка військового містечка №186 у м.Одесі не відповідають дійсності оскільки умовами договору визначено обов`язок замовника передати будівельний майданчик для виконання будівельних робіт.

Земельна ділянка, кадастровий номер :44:001:0057 знаходиться у державній власності, а користувачем цієї земельної ділянки є Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, яке в свою чергу виступає замовником будівництва на вказаній земельній ділянці.

Поряд з цим у останньому судовому засіданні відповідачем 1 було змінено власну позицію та зазначено, що оспорюваний договір не відповідає положенням законодавства України та підлягає визнанню недійсним.

3.6. Доводи Колективного підприємства "Будова".

В межах правовідносин, що склались у зв`язку з укладенням договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004, земельна ділянка не вибула з державної власності та передачі права користування не відбулось. Земельна ділянка, кадастровий номер :44:001:0057, за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21 знаходиться у державній власності, а користувачем цієї земельної ділянки є Південне Управління капітального будівництва Міністерства оборони України, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою №137193333 від 10.09.2018. Південне Управління капітального будівництва в свою чергу виступає замовником будівництва на вказаній земельній ділянці.

На підставі Рішення про надання права замовникам капітального будівництва Міністерства оборони України на проектування та забудову територій військових містечок Міністерства оборони України у місті Одесі, затвердженого Міністром оборони України 09.11.2004, Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України надано право замовника на проектування та забудову військового містечка № 186 за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 19-21.

Безпосередньо на Договорі №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 міститься затвердження Міністра оборони України генерала армії України О.І. Кузьмука, датоване 25.11.2004.

Цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, адже згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №137193333 від 10.09.2018) станом на 10.09.2018 цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: :44:001:0057 площею 2,9225 га: для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

Проведення будівельних робіт, які розпочались у 2016 році, не суперечить положенням ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони", якими визначено, що землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

Указ Президента України від 01.07.1993 №240/93, яким затверджено Положення про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України, не є законодавчим актом, тому посилання прокурора на означений Указ в даному випадку є необґрунтованим з огляду на положення ст. 6 Закону України "Про інвестиційну діяльність".

Договір № 227/УПБ-70Д від 25.11.2004 року, дійсність якого оскаржується, є частково виконаним сторонами

Положення договору № 227/УБП-70Д від 25.11.2004 про розподіл площі об`єкта будівництва в первісній редакції вже були змінені додатковою угодою від 16.10.2015 №3/70СП. Внаслідок укладення додаткової угоди від 16.10.2015 №3/70СП площа квадратних метрів, яку отримує держава, була збільшена. Так, в п. 4 додаткової угоди від 16.10.2015 № 3/70СП викладено нову редакцію п. 3.4. договору та встановлено частку Замовника в розмірі 7735 кв.м. об`єкту. До укладення додаткової угоди від 16.10.2015 № 3/70СП передбачалась частка Замовника, що орієнтовно складала 7000 кв.м. При цьому жодного збільшення витрат з боку держави не відбулось. За умовами додаткової угоди від 16.10.2015 № 3/70СП збільшено площу Об`єкта будівництва. Але таке збільшення площі об`єкта передбачено на тій же земельній ділянці за рахунок збільшення поверховості об`єкта.

Посилання прокурора в якості обґрунтування позову на додаткову угоду, укладену в 2015 році, є недоречним оскільки предметом позову є визнання недійсним договору № 227/УБП-70Д від 25.11.2004.

За ст. 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання саме в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Прокурором порушено строк, передбачений ст. 256 ЦК України, а тому до позову належить застосувати ст. 267 ЦК України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

4.1 Щодо земельної ділянки та майна військового містечка №186.

Рішенням звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 12.10.1950 №44 "Про відвід військовій частині НОМЕР_1 земельної ділянки по Ботанічній вулиці та 1-му Артилерійському провулку для будівництва військового містечка" (т.1 а.с.23-24) за клопотанням командувача Одеським військовим округом військової частини 74381 відведено земельну ділянку, площею до 6 га по Ботанічній вулиці (на цей час проспект Гагаріна) та 1-му артилерійському провулку, для будівництва військового містечка.

Рішенням від 09.11.2004 (т.1 а.с.86), затвердженим Міністром оброни України, першим заступником Міністра оброни України, а також підписаним директором Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерств оборони України, надано право замовникам капітального будівництва Міністерства оборони України на проектування та забудову територій військових містечок Міністерства оборони України в м. Одесі, зокрема військового містечка №186.

На виконання рішення Міністра оборони України від 09.11.2004, відповідно до затвердженого титульного списку капітального будівництва Південного управління капітального будівництва МО України, КЕВ м. Одеси за актом приймання-передачі від 21.02.2006 (т.4 а.с.65) передав, а Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України прийняло земельну ділянку в м. Одесі, по проспекту Гагаріна, 19-21 (військове містечко №186), площею 2,5 га, для здійснення будівництва житла для безквартирних військовослужбовців відповідно з чинним законодавством.

Наказом Міністра оброни України від 28.04.2009 №202 (т.4 а.с.176) виконання функцій замовника будівництва по об`єктам, будівництво який здійснюється за позабюджетні кошти та які розташовані, зокрема, за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21, покладено на Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

Кабінетом Міністрів України 22.05.2013 видано розпорядження № 666-р "Про погодження переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів" (розпорядження наявне у вільному доступі в мережі інтернет на правовому сервісі "Законодавство"), яким станом на момент прийняття такого розпорядження було погоджено для забудови в тому числі земельну ділянку військового містечка №186 за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19/21 в м. Одеса.

Рішенням Одеської міської ради від 27.04.2016 №745 VII (т.1 а.с.38) затверджено проект землеустрою щодо відведення Південному управлінню капітального будівництва міністерства оборони України земельної ділянки (кадастровий номер :44:001:0057), площею 2,9225 га (категорія земель за основним цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), за адресою: м.Одеса, проспект Гагаріна, 1-21, для розміщення та постійної діяльності підрозділів Збройних Сил України.

В матеріалах справи також наявні акти списання будівель (споруд) військового містечка №186 за номерами 3, 4, 5, 6, 35, 38, 44 та 47 (т.1 а.с.87-94)

4.2. Обставини укладення договору.

25.11.2004 між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник) та ТОВ "УВГП-Система" (пайовик) укладено договір про будівництво житла у порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей № 227/УПБ-70Д (т.1 а.с.25-27), предметом якого є фінансування та будівництво пайовиком в повному обсязі згідно з одержаною у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації на будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами (об`єкт), орієнтованою загальною площею 35 тис. кв.м., на земельній ділянці, загальною площею - орієнтовно 2,5 га в м. Одеса по проспекту Гагаріна, 19-21 (військове містечко №186), кошторисна вартість будівництва об`єкту складає 52 710 000 грн (п.п.2.1. 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1. договору пайовик здійснює в повному обсязі фінансування будівництва об`єкту на умовах, передбачених дійсним договором, а замовник вносить свою пайову участь у будівництво у вигляді виконання обов`язків, передбачених в п. 4.1 договору, згідно з яким замовник набув таких прав та обов`язків: а) виконати всі необхідні дії для відведення земельної ділянки та приведення її у стан, придатний для будівництва об`єкту (у тому числі укладення та реєстрація договору оренди землі, отримання дозвільної документації) до 31.12.2005р. та виконувати у повному обсязі функції замовника відповідно до умов договору та чинного законодавства; б) узгодити з пайовиком завдання на проектування на предпроектній стадії та на стадії проект, забезпечити за рахунок пайовика оформлення землевпорядної документації, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво об`єкту, необхідних дозволів, технічних умов та іншої необхідної документації для проектування та будівництва (об`єкту), винесення інженерних мереж з території забудови, демонтажу будівель та споруд, які знаходяться на будівельному майданчику, приведення земельної ділянки у стан, придатний для початку будівництва та виконання пайовиком своїх зобов`язань по цьому договору; звільнити від військового майна та техніки будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці, що забудовується по цьому договору до 01.10.2005; в) узгодити з пайовиком проектно-кошторисну документацію, затвердити проектну документацію на стадії проект; д) здійснювати контроль та технічний нагляд за відповідністю вартості і якості виконуваних робіт проектам та кошторисам, перевіряти хід і якість будівельних і монтажних робіт, а також якість використовуваних матеріалів, не втручаючись при цьому в оперативно-господарську діяльність пайовика; е) замовник до початку робіт передає пайовику по акту прийому-передачі будівельний майданчик з усіма необхідними документами, які дозволяють використовувати його для будівництва об`єкту, дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт; є) негайно повідомляти пайовика про всі обставини, які впливають на строки виконання своїх обов`язків за договором, суттєво ускладнюють їх чи роблять їх виконання неможливим; ж) сумісно з пайовиком організовувати роботу Робочої та Державної (приймальної) комісій з прийняття об`єкту в експлуатацію; з (з врахуванням додаткової угоди №2/70 СП до договору від 25.12.2008р.)) після введення в експлуатацію відповідної черги об`єкту згідно з п. 2.1 договору, замовник зобов`язується у десятиденний термін передати майнові права на збудоване житло та вбудовано-прибудовані приміщення пайовику шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі; і) узгодити з пайовиком, шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього договору, всі права третіх осіб на загальну площу житла, що має придбатися в порядку пайової участі; и) всі зміни до складу об`єкту проводяться тільки після затвердження замовником необхідних змін в проектно-кошторисну документацію і з письмової згоди пайовика, яка оформляється додатковою угодою; к) (з врахуванням додаткової угоди №2/70 СП до договору від 25.12.2008р.) замовник у строк до передачі квартир пайовиком надає останньому акти на списання будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, що підлягає забудові; м) відселення сімей військовослужбовців та членів їх сімей з будівель, розташованих на земельній ділянці, яка підлягає забудові.

Згідно п. 3.2. договору після введення об`єкту в експлуатацію замовник і пайовик підписують акт розподілу об`єкту згідно умов, передбачених п. 3.4 даного договору.

Відповідно до п.3.4 договору розподіл об`єкту між сторонами здійснюється наступним чином: замовнику - 20% від загальної площі об`єкту, що на момент укладення угоди орієнтовно складає 7 000 кв.м., пайовику 80% від загальної площі житла об`єкту, що на момент укладення угоди орієнтовно складає 28 000 кв.м., а також кінцеву будівельну продукцію, визначену проектно-кошторисною документацією, а саме будинок (секції), 100% вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, підземні паркінги, обладнання, інженерні мережі та споруди.

Абзацом 3 п.3.4.1. договору сторони узгодили та встановили, що загальна площа житлових приміщень об`єкту остаточно буде визначена на підставі проектно-кошторисної документації та документації, що буде виготовлена БТІ. Відповідно до визначеної фактичної загальної площі житлових приміщень буде остаточно визначено розмір частки замовника, але у будь-якому випадку процентне співвідношення часток, встановлене п.3.1.1. цього договору, не підлягає зміні.

За умовами п. 3.7. договору пайовик має право надавати замовнику квартири в інших новозбудованих житлових будинках в м. Одесі в обсязі частки замовника, визначеної в п.3.4.договору в термін до кінця 2007 року.

У відповідності до п.9.1. договору останній діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Наявні в матеріалах справи копії договорів містять відмітки про затвердження Першим заступником Міністра оборони України керівником апарату міністерства оброни України Рудковським Д.О., Міністром оборони України генералом армії України Кузьмуком О.І. та відмітки про погодження тво директора Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України Веліжанським С.К., командувача військ Південного Оперативного Командування генерал-лейтенанта Педченко Г.М.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору №227/УПБ-70Д (т.1 а.с.28-32, т.2 а.с.65).

Так, 02.12.2005 між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник) та ТОВ "УВГП-Система"(пайовик) укладено додаткову угоду №1/70 СП (т.1 а.с.28), в якій вказано, що з метою скорочення термінів забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, та, враховуючи те, що завершення будівництва об`єкту передбачено чергами на 2007-2008 роки, сторони домовились про те, що пайовик передає в 2005 році замовнику за його згодою квартири в інших будинках. Загальна площа квартир, які передаються пайовиком замовнику відповідно п. 1 цієї додаткової угоди, вираховується із загальної площі житла, яка входить до частки замовника відповідно до п. 3.4 договору.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №1/70СП змовник після отримання листів від заступника Міністра оборони щодо продовження дії договору на адресу командування Південного ОК та місцевих органів влади, в тижневий термін надає доступ пайовику на територію, котра підлягає забудові, для проведення підготовчих робіт та інженерно-геологічних вишукувань.

Пунктом 4 додаткової угоди №1/70СП встановлено, що остання набуває чинності з моменту її погодження і є невід`ємною частиною договору про пайову участь у будівництві житла №227/УПБ-70Д від 25.11.2004.

25.12.2008 між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ "УВГП-Система" укладено додаткову угоду №2/70 СП (т.1 а.с.29), якою сторони погодили нові терміни будівництва.

Крім того, сторони у додатковій угоді № 2/70 СП пункт 3.7 договору виклали в наступній редакції: "3.7. Пайовик достроково передає замовнику квартири відповідно до п. 3.4 договору загальною площею 7008,20 кв.м, у тому числі 30 квартир загальною орієнтовною площею 2568,5 кв.м. у м. Білгород-Дністровському, Одеської області по вул. Пирогова, 2-а, згідно додатку №1 до цієї додаткової угоди у строк до 20.12.2008, 74 квартири в м. Одесі (пос. Котовського), смт Хлібодарське Одеської області , у м. Теплодар орієнтовною площею 4439,7 кв.м. згідно додатку №2 до цієї додаткової угоди, за погодженням КЕВ м. Одеси у строк до 20.12.2009. У разі затримки строків введення в експлуатацію вищезазначеного житла не з вини пайовика та/або затримки погодження органів КЕЧ понад вищевказаного строку, ці строки переносяться на строк затримки.

При цьому, на площу квартир, отриманих замовником, за вказаними адресами, відповідно зменшується площа квартир в долі замовника в об`єкті, визначена п. 3.4 договору, та на таку ж площу збільшується площа квартир в долі пайовика в об`єкті. Замовник приймає зазначені квартири та на протязі першого кварталу 2009 року здійснює відселення сімей військовослужбовців, що зареєстровані на момент укладення договору та мешкають у приміщеннях, розташованих на будівельному майданчику у м. Одесі по пр-ту Гагаріна, 19-21.".

Означеною додатковою угодою сторонами також було доповнено договір п.3.8. наступного змісту: "У разі проведення розрахунків згідно п.3.7. договору в повному обсязі, обов`язки пайовика щодо розподілу об`єкту та отримання замовником долі, зазначеної у п. 3.4. договору, вважаються виконаними.

Крім того п.6 названої додаткової угоди сторони погодили викласти підпункт к) п.4.1. договору в наступній редакції: "к) замовник у строк до передачі квартир пайовиком надає останньому акти на списання будівель та споруд, які розташовані на земельній ділянці, що підлягає забудові".

Додатком 1 до додаткової угоди №2/70 СП від 25.12.2008 є адресний перелік 30 квартир, що передаються пайовиком замовнику в житловому будинку № 2-а по вул. Пирогова в м. Білгород - Дністровський Одеської області (т.2 а.с.58), загальною площею 2568,5 кв.м., строк передачі квартир до 20.12.2008.

Додатком 2 до додаткової угоди №2/70 СП від 25.12.2008 є адресний перелік 74 квартир, що передаються пайовиком замовнику в житловому будинку № 70 а, б по вул. Енергетиків, в м. Теплодар Одеської області (т.2 а.с.59-60), загальною площею 4439,7 кв. м., строк передачі квартир до 20.12.2009.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "УВГП-Система" виконало частково зобов`язання щодо передачі квартир, а саме: передало 30 квартир загальною площею 2616,4 кв.м. в житловому будинку № 2-а по вул. Пирогова в м. Білгород Дністровський, Одеської області, факт передачі квартир підтверджується актом № 3 від 21.10.2009, який підписаним сторонами (т.2 а.с.11), а також інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.12-51).

16.10.2015 між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ "УВГП-Система" укладено додаткову угоду №3/70 СП (т.3 а.с.73), якою виклали п. 2.1. договору у наступні редакції: "Предметом цього договору є фінансування та будівництво пайовиком в повному обсязі згідно з одержаною у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації на будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами (об`єкт), орієнтованою загальною площею 85 000 кв.м., на земельній ділянці, загальною площею - орієнтовно 2,5 га в м. Одеса по проспекту Гагаріна, 19-21 (військове містечко №186), в тому числі: перша черга група житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями строк введення до експлуатації перший квартал 2018 року; друга черга - група житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями строк введення до експлуатації третій квартал 2018 року; третя черга група житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями строк введення до експлуатації перший квартал 2019 року.

У зв`язку із суттєвими змінами в економіці держави та на ринку нерухомості, беручи до уваги незалежні оцінку земельної ділянки та нерухомого майна військового містечка №186, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Гагаріна, 19-21, сторони домовились викласти п.3.4. договору в наступній редакції: "Розподіл об`єкту між сторонами здійснюється наступним чином: замовнику 7735, 00 кв.м. об`єкту, пайовику решта площі об`єкта, а також кінцеву будівельну продукцію, визначену проектно-кошторисною документацією, а саме будинок (секції), 100% вбудовано-прибудованих не житлових приміщень, підземні паркінги, обладнання інженерні мережі та споруди, не залежно від ТЕП об`єкту. Зміни до цього договору, зокрема, зміна проектної документації, зміна загальної площі об`єкту не впливають на розподіл об`єкту між сторонами." (п.4 додаткової угоди).

Пунктом 5 додаткової угоди абзац третій п. 3.4.1 договору виключено.

Також, п.4 додаткової угоди визначено, що зміна до договору, зокрема, зміна проектної документації, зміна загальної площі об`єкту не впливають на розподіл об`єкту між сторонами.

У п. 8 додаткової угоди сторони погодили викласти п.3.7. договору у новій редакції: "На дату укладання цієї додаткової угоди пайовик належним чином виконав частину зобов`язання передбаченого п.3.4. цього договору, а саме: шляхом передачі 2616,4 кв.м. Пайовик має право надавати замовнику квартири в інших новозбудованих житлових будинках в. м. Одеса, які погоджені сторонами, в обсязі залишку частки замовника (загальною площею 5118,6 кв.м.), з урахуванням загальної площі, визначеної п.3.4. договору, в строк до кінця 2017 року.".

У п. 18 додаткової угоди сторони погодили нові троки введення об`єкту в експлуатацію.

Пунктом 9 додаткової угоди сторони виклали підпункт "а" п.4.1. договору в новій редакції: "Замовник зобов`язаний виконати всі необхідні дії для відведення земельної ділянки (у тому числі укладення та реєстрація договору оренди землі, отримання дозвільної документації) до 01.03.2016 та виконувати в повному обсязі функції замовника відповідно до умов договору та чинного законодавства".

Також сторони змінили строки введення об`єкту в експлуатацію, змінивши п. 5.2. договору.

Додатковою угодою №303/36/2 від 17.02.2017 (т.3 а.с.77) сторони затвердили новий перелік квартир для Міністерства оборони України, який наведено у додатку №1 (т.3 а.с.78-79). Крім того означеною додатковою угодою сторони внесли зміни у п.2.1. договору щодо строків введення об`єкту в експлуатацію.

Додатковою угодою №303/36/5 від 11.08.2017 (т.2 а.с.65) сторони затвердили перелік квартир для Міністерства оборони України до договору №227/УПБ-70Д (т.2 а.с.66-68).

В матеріалах справи також наявний підписаний Південним УКБ МО України та ТОВ "УВГП-Система" акт звірки взаємних розрахунків (т.5 а.с.2), яким сторони за наслідком звірки підтвердили передачу та прийняття 30 квартир загальною площею 2 616,4 кв.м. на підставі акту прийому-передачі №3 від 21.10.2009, 39 квартир загальною площею 2 614,20 кв.м. на підставі акту прийму-передачі №17/1 від 15.06.2017, 1 квартири загальною площею 96,6 кв.м. на підставі акту прийму-передачі №17/2 від 05.10.2017 та 10 квартир загальною площею 342 кв.м. на підставі акту прийму-передачі №18/1 від 19.03.2018.

4.3 Щодо висновків судової експертизи.

За результатом проведення експертизи складено висновок експертів комісійної судової будівельно-технічної експертизи (т.6 а.с.124-134), в якому щодо першого питання експертами зазначено, що згідно проектно-кошторисної документації за проектом "Будівництво житлових будівель з вбудованими приміщеннями загального призначення та підземним паркінгом за адресою: проспект Гагаріна, 19-21 в м. Одесі" загальна площа об`єкту складає 139242,87 м2.

Стосовно другого питання судовими експертами зазначено, що дане питання відповідно до науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 із змінами не відносяться до завдань та питань, які вирішує експертиза з питань будівництва. Крім того зазначене питання має ознаки правових питань, а отже не можуть вирішуватися експертами відповідно до абзацу 3 п.2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 із змінами.

4.4 Щодо пов`язаних справ.

В 2011 році Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "УВГП-Система", в якому, з урахуванням уточнень, просило суд розірвати договір про будівництво житла у порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей № 227/УПБ-70Д, укладений між Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та ТОВ "УВГП-Система"; стягнути з ТОВ "УВГП-Система" на користь Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України штрафні санкції на суму 14 876 669,31 грн та зобов`язати ТОВ "УВГП Система" зняти огорожу з будівельного майданчика за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21, та провести демонтаж, вивезення техніки та іншого майна ТОВ "УВГП-Система", що зберігаються на майданчику.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.07.2011 позов Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України було задоволено. В подальшому постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2011 по справі №19/17-2363-2011 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, прокурор Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив, зокрема, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 скасувати та залишити без змін рішення Господарського суду Одеської області від 12.07.2011.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012 касаційну скаргу Прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2012 року зі справи №19/17-2363-2011 залишено без змін.

Крім того у 2018 Заступник військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Товариства з обмеженою відповідальністю „УВГП-Система про визнання додаткової угоди від 16.10.2015 №3/70СП до договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей недійсною.

Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Дяченко Т.Г.) від 15.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1674/18. В подальшому, ухвалою суду від 10.10.2018 суддею Дяченко Т.Г. справу №916/2094/18 прийнято до свого провадження, присвоєно справі за позовом Національного антикорупційного бюро України до Південного Управління капітального будівництва Міністерства оборони України та до Товариства з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система" про визнання додаткової угоди недійсною №916/1674/18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.09.2021 у задоволенні позову Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Товариства з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система" про визнання недійсною додаткової угоди № 3/70 СП від 16.10.2015 відмовлено; в задоволенні позову Національного антикорупційного бюро України до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, ТОВ "УВГП-Система" про визнання недійсною Додаткової угоди № 3/70 СП від 16.10.2015 відмовлено.

Станом на час прийняття рішення у даній справі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2021 у справі 916/1674/18 оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду та законної сили не набрало.

5. Позиція суду.

5.1 Щодо повноважень прокурора на звернення до суду.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року N 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року N 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (яка наводиться судом в редакції, чинній станом на момент звернення прокурора до суду), якою визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

У постанові від 16 квітня 2019 року у справі №910/3486/18 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду із вказаним позовом, прокурор зазначає, що незаконне укладання оспорюваного договору, який стосується земельної ділянки, що належить до земель оборони, завдає шкоду інтересам держави та порушує права держави в особі Кабінету Міністрів України (як власнику земель оборони), Міністерства оборони України та КЕВ м. Одеса (як землекористувачів).

Як вказує прокурор, з урахуванням того, що посадові особи Міністерства оборони України у 2004 році погоджували зміст оспорюваного правочину з 2004 року Міністерству оборони України могло стати відомо про факт порушення інтересів держави внаслідок укладення оскаржуваного договору. Разом з тим, Міністерство оборони України, усвідомлюючи порушення законних інтересів держави, порушуючи вимоги п.п.4,10 Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, не здійснило захист інтересів держави та за їх захистом до суду не звернулося.

В свою чергу Кабінету Міністрів України, як вказує прокурор, стало відомо про оскаржуваний договір та порушення законних інтересів держави внаслідок його укладення у травні 2018 року, після отримання листа Військової прокуратури Південного регіону України від 16.05.2018 № 05/3-2271 вих-18. Вказаним листом прокуратура поінформувала Кабінет Міністрів України про виявлений факт порушення вимог законодавства при укладенні договору від 25.11.2004 № 227/УБП-70Д. Крім того, разом з листом від 16.05.2018 №05/3- 2271 вих-18 прокуратура направила на адресу Кабінету Міністрів України проект позовної заяви.

Водночас, Кабінетом Міністрів України, в порушення вимоги ст. 37 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", п.п.4,10 загального положення не було надано жодного доручення Міністерству юстиції України, захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом здійснено не було.

Крім того, на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокуратурою листом від 09.08.2018 №05/3-3616 вих-18 повідомлено суб`єктів владних повноважень - Кабінет Міністрів України, Міністерство оборони України, а також КЕВ м. Одеса - про необхідність представництва прокуратурою інтересів держави у формі звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позов прокурора в інтересах держави спрямований на захист права власності на землі оборони, дотримуючись принципу верховенства права та керуючись завданням господарського судочинства, яке відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України має превалювати над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд вважає, що в цьому спорі представництво прокурором інтересів держави є обґрунтованим.

Отже, встановивши наявність у Заступника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону суб`єктивного права на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси з позовною заявою, що розглядається в рамках справи №916/1673/18, суд, вирішуючи питання щодо позовних вимог, виходить з наступного.

5.2 Щодо підстав, якими прокурор обґрунтовує свої вимоги, та заперечень, на які посилається відповідач, та правової природи договору.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як свідчать матеріали справи, позовні вимоги прокурора направлені на визнання недійсним договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, укладеного Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "УВГП-Система", як такого, що не відповідає приписам Положення про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затвердженого Указом Президента України "Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей" № 240/93 від 01.07.1993, в частині частки житла, що може бути передана інвестору, ст.ст. 20, 77 Земельного кодексу України, з урахуванням фактично зміни цільового призначення земельної ділянки, яка відноситься до земель оборони.

Відповідач-2 в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначають, що земельна ділянка військового містечка №186 не відносилась до земель оборони на момент укладання договору; зміна цільового призначення землі взагалі не є можливою шляхом викладення в договорі обов`язку особи оформити певну документацію та оформити користування земельною ділянкою з певним цільовим призначенням; договором передбачено його виконання щодо будівництва лише після відведення земельної ділянки, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво об`єктів; будівництво розпочалось після відведення земельної ділянки та за умов можливості будівництва на землях оборони згідно з положеннями ст.4 закону України "Про використання земель оборони" в редакції від 04.11.2010; за умовами договору розподіл об`єкту у частках, визначених договором, виникає після закінчення строку дії указу Президента України від 01.07.1993 240/93.

Щодо позиції відповідача 1, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, суд зауважує, що у відповідності до положень ст.191 ГПК України заява про визнання позову може бути викладена або у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві, чого останнім зроблено не було, а лише усно зазначено про визнання позову у судовому засіданні.

За умови наявності заперечень проти позову ТОВ "УВНП-Система", суд має надати оцінку правомірності оспорюваного правочину та наявності або відсутності підстав для визнання недійсним договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004.

Предметом спірного договору є фінансування та будівництво пайовиком групи житлових будинків на земельній ділянці, при цьому для реалізації договору замовник прийняв на себе зобов`язання виконати всі необхідні дії для відведення земельної ділянки та приведення її у стан, придатний для будівництва об`єкту, забезпечити оформлення землевпорядної документації, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво об`єкту, необхідних дозволів, технічних умов та іншої необхідної документації для проектування та будівництва.

В силу вимог частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з висновком суду апеляційної інстанції у справі №19/17-2363-2011 (т.1 а.с.110-118), що був також підтриманий судом касаційної інстанції у постанові від 25.12.2012р. у даній справі (т.1 а.с.119-122), за своєю правовою природою спірна угода є змішаним договором, який містить в собі елементи договору про спільну діяльність та інвестиційного договору, що регулюються положеннями глави 77 Цивільного кодексу України та Законом України Про інвестиційну діяльність(на момент укладення договору).

Згідно зі ст. 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників

Відповідно до ч. 1 ст. 1133 Цивільного кодексу України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

Абзацом другим ч. 1 ст. 1134 Цивільного кодексу України встановлено, що внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Укладення інвестиційних договорів регулюється Законом України "Про інвестиційну діяльність", відповідно до ст. 10 (в редакції станом на момент укладання договору) якого інвестиційна діяльність може здійснюватись за рахунок: власних фінансових ресурсів інвестора (прибуток, амортизаційні відрахування, відшкодування збитків від аварій, стихійного лиха, грошові нагромадження і заощадження громадян, юридичних осіб тощо); позичкових фінансових коштів інвестора (облігаційні позики, банківські та бюджетні кредити); залучених фінансових коштів інвестора (кошти, одержані від продажу акцій, пайові та інші внески громадян і юридичних осіб); бюджетних інвестиційних асигнувань; безоплатних та благодійних внесків, пожертвувань організацій, підприємств і громадян.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України).

5.3 Щодо правового статусу землі та визнання договору недійсним з підстав порушення цільового призначення.

Згідно із частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Частиною другою вказаної статті ЗК України визначено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади.

Особливості правового режиму земель оборони визначені статтею 77 ЗК України, за частинами першою та другою якої землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України; землі оборони можуть перебувати лише у державній власності.

Відповідне регулювання міститься також у статті 1 Закону України «Про використання земель оборони» (у відповідній редакції), за змістом якої Землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Спеціальні положення ЗК України та законодавства, яке регулює правовий режим земель оборони передбачають належність земельних ділянок до земель оборони фактично за їх суб`єктною ознакою - надання їх для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15.

Враховуючи те, що Рішенням звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 12.10.1950 №44 "Про відвід військовій частині НОМЕР_1 земельної ділянки по Ботанічній вулиці та 1-му Артилерійському провулку для будівництва військового містечка" (т.1 а.с.23-24) за клопотанням командувача Одеським військовим округом військової частини НОМЕР_1 відведено земельну ділянку, площею до 6 га по Ботанічній вулиці (на цей час проспект Гагаріна) та 1-му артилерійському провулку, для будівництва військового містечка, безпідставними є доводи відповідача-2 та третьої особи про те, що вказана земельна ділянка не належить до земель оборони, а наявність актів списання будівель (т.1 а.с.87-94) вказаний висновок жодним чином не змінює.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони" у відповідній редакції військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.

Суд погоджується з доводами прокурора та позивачів про те, що Законом України "Про використання земель оборони" (у редакції, чинній на момент укладення оскаржуваного договору) не передбачено можливість передачі земель оборони в якості внеску в спільну діяльність щодо будівництва житла військовослужбовцям і членам їх сімей.

Водночас, в межах правовідносин, що склались у зв`язку з укладенням договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004, земельна ділянка не вибула з державної власності та передачі права користування не відбулось. Земельна ділянка, кадастровий номер :44:001:0057, за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 19-21 знаходиться у державній власності, а користувачем цієї земельної ділянки є Південне Управління капітального будівництва Міністерства оборони України, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою №137193333 від 10.09.2018 (т.1 а.с.102).

Суд вважає слушними доводи відповідача -2 про те, що договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 не передбачає ані передачі з боку Південного УКБ права власності на зазначену земельну ділянку, ані передачі права користування. Відповідно до п. 3.1. Договору Пайовик здійснює в повному обсязі фінансування будівництва об`єкту на умовах, передбачених дійсним договором, Замовник вносить свою пайову участь у будівництво у вигляді виконання обов`язків, передбачених в п. 4.1 договору. Але жоден із підпунктів п. 4.1 договору не містить умови, щодо обов`язку Замовника - Південного УКБ Міністерства оборони України вчиняти будь-які дії, щодо будь-якої передачі земельної ділянки чи права користування нею.

Цільове призначення земельної ділянки також не змінювалось, адже згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №137193333 від 10.09.2018) станом на 10.09.2018 цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: :44:001:0057 площею 2,9225 га: для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

Крім того, суд враховує, що 22 травня 2013 р. Кабінетом Міністрів України видано розпорядження № 666-р «Про погодження переліку земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів». В п.1 вказаного розпорядження встановлено - погодити розроблений Міністерством оборони перелік земельних ділянок, що належать до земель оборони, на яких планується будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей із залученням небюджетних коштів, що додається. У зазначений перелік (додаток до розпорядження КМУ від 22.05.2013 № 666-р), затверджений Кабінетом Міністрів України, включено військове містечко № 186, просп. Гагаріна, 19/21, м. Одеса.

Крім того, суд враховує, що в подальшому ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони" було викладено в новій редакції від 04.11.2010 р., якою визначено, що землі оборони можуть використовуватися, зокрема, для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення. При цьому, будівництво по умовам Договору № 227/УБП-70Д від 25.11.2004 почало здійснюватись лише в 2016 році.

Суд також враховує, що у межах спірних правовідносин при укладенні договору та його виконанні мали місце дії органів публічної влади, а саме Міністерства оборони України (затвердження договору, розроблення переліку земельних ділянок, тощо) та Кабінету Міністрів України (видання розпорядження № 666-р). Доказів наявності протиправної поведінки відповідача-2, що виявилася у наданні неправдивих документів для укладення спірного договору, матеріали справи не містять.

При цьому, у справі Європейського суду Стретч проти Об`єднаного Королівства (Stretch v. The United Kingdom) суд в своєму рішенні від 24.06.2003р. дійшов до висновку про те, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Суд зазначив, що особа не могла знати про незаконність дій з боку органу публічної влади, а оскільки вказаний орган сам вважав свої дії правомірними, то не здається нерозумним, що заявник та його юридичні радники прийняли до уваги цю саму впевненість (пункт 40 мотивувальної частини рішення).

За таких обставин, доводи прокурора щодо наявності підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним на підставі ст.21 ЗК України не знайшли свого підтвердження.

5.4 Щодо невідповідності оспорюваного договору положенням Указу Президента України №240/93 від 01.07.1993.

На час укладення спірного договору умови та порядок інвестування будівництва житла для військовослужбовців Збройних Сил України визначались Положенням про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженим Указом Президента України від 01 липня 1993 року, N 240/93 (далі Положення №240/93), яке втратило чинність 01.01.2006.

Відповідно до ч.3 Положення №240/93 погашення інвестицій інвесторам, зазначеним у підпункті 1 пункту I цього Положення, виконується шляхом набуття ними у власність до 35 відсотків від загальної площі побудованого на інвестиційні кошти житла, а також збудованих за їх кошти споруд соціально-побутового і торговельного призначення. Порядок погашення інвестицій іншим інвесторам обумовлюється угодою (контрактом).

В той же час абзацом частини 3 Положення №240/93 дозволено замовникам будівництва - міністерствам та іншим центральним органам державної виконавчої влади, які мають військові формування, в окремих випадках збільшувати частку житла, яка передається у власність інвестора, до 50 відсотків.

Отже, вказаним Указом Президента України встановлено граничну частку житла, яка може бути передана інвестору в рахунок погашення інвестицій, а саме: до 50 відсотків.

Натомість, як встановлено судом, при укладанні договору (п.3.4) сторонами було погоджено розподіл Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оброни України 20 відсотків загальної площі житла об`єкту, а ТОВ "УВГП-Система" 80% від загальної площі житла об`єкту та 100% вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, підземних паркінгів, обладнання, інженерних мереж та споруд.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання сторонами під час укладання оспорюваного договору відсоткового співвідношення розподілу часток житла, визначеного частиною 3 Положення №240/93.

Посилання відповідача-2 на те, що Указ Президента України від 01.07.1993 №240/93, яким затверджено Положення про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України, не є законодавчим актом, тому, посилання на вказаний Указ в даному випадку є необґрунтованим з огляду на положення ст. 6 Закону України Про інвестиційну діяльність не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно зі сталою судовою практикою, відображеною, зокрема, у Постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, Указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Водночас суд бере до уваги наступне.

Правові наслідки недійсності окремих частин правочину встановлені ст. 217 Цивільного кодексу України, згідно якої недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Слід зазначити, що доводи прокуратури у відповідній частині (щодо невідповідності оспорюваного договору положенням Указу Президента України №240/93 від 01.07.1993) зводяться виключно до недійсності п.3.4 договору.

Разом з тим, 16 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „УВГП-Система та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено спірну Додаткову угоду №3/70 СП до Договору №227/УПБ-70Д про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей від 25.11.2004р., відповідно до п. 1 якої визначено, що у зв`язку зі зміною проектної організації та генерального підрядника, для оптимізації проекту, Сторони дійшли згоди внести зміни у п. 2.1. Договору №227/УПБ-70Д „Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей від 25.11.2004р. та викласти абзац перший п. 2.1. у наступній редакції: „Предметом цього Договору є фінансування та будівництво Пайовиком в повному обсязі, згідно одержаної у вставленому порядку проектно-кошторисної документації на будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими не житловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами надалі Об`єкт, орієнтовною загальною площею 85000 кв.м на земельній ділянці загальною площею орієнтовно 2,5 га, в м. Одеса, по проспекту Гагаріна, 19-21 (військове містечко №186).

Згідно до п. 3 Додаткової угоди №3/70 СП від 16.10.2015р., абзац перший п. 2.2. Договору №227/УПБ-70Д про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей від 25.11.2004р. викладено у наступній редакції: „Кошторисна вартість будівництва об`єкту визначається Пайовиком у відповідних кошторисах, та не впливає на зобов`язання сторін передбачені у пункті 3.4. цього Договору.

Також, відповідно до п. 4 Додаткової угоди №3/70 СП від 16.10.2015р. до Договору №227/УПБ-70Д про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей від 25.11.2004р., у зв`язку з суттєвими змінами в економіці держави та на ринку нерухомості, беручі до уваги незалежну оцінку земельної ділянки та нерухомого майна військового містечка №186, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Гагаріна, 19-21, Сторони домовились викласти п. 3.4. Договору у наступній редакції: „Розподіл Об`єкту між сторонами здійснюється наступним чином: Замовнику 7735 кв.м Об`єкту, Пайовику решта площі Об`єкту, а також кінцеву будівельну продукцію визначену проектно-кошторисною документацією, а саме будинок (секції), 100% вбудовано-прибудованих приміщень, підземні паркінги, інженерні мережі та споруди, не залежно від ТЕП Об`єкту. Зміни до цього Договору, зокрема, зміна проектної документації, зміна загальної площі Об`єкту не впливають на розподіл Об`єкту між сторонами..

Згідно до п. 8 Додаткової угоди №3/70 СП від 16.10.2015р., п. 3.7. Договору викладено у редакції: „На дату укладання цієї Додаткової угоди Пайовик належним чином виконав частину зобов`язання передбаченого п. 3.4. цього Договору, а саме шляхом передачі 2616,4 кв.м. Пайовик має право надавати Замовнику квартири в інших новозбудованих житлових будинках в. м. Одеса, які погоджені Сторонами, в обсязі залишку частки Замовника (загальною площею 5118,6 кв.м.), з урахуванням загальної площі визначеної п. 3.4. Договору, в строк до кінця 2017 року..

За таких обставин, сторонами договору було виключено відсотковий розподіл загальної площі житла об`єкту, у зв`язку з чим, оскільки п.3.4 договору викладено в іншій редакції, а також з урахуванням факту укладення додаткової угоди №3 16.10.2015р. та втрати 1.01.2006р. чинності Указом Президента України №240/93 від 01.07.1993, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору від 25.11.2004р. недійсним з зазначених прокурором підстав.

5.5 Щодо дотримання строків позовної давності.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Приймаючи до уваги, що судом зроблено висновки щодо необґрунтованості заявленого позову, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності.

Водночас суд враховує, що дійсність додаткової угоди №3/70 СП від 16.10.2015р. є предметом спору у справі №916/1674/18, рішення по якій станом на день прийняття судом рішення у справі №916/1673/18 оскаржено в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне надати оцінку доводам сторін щодо дотримання строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною першою статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», наведених у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого положеннями Цивільного процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, оскільки як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

У пунктах 46, 48, 65, 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №362/44/17 (провадження № 14-183цс18) викладено висновок, що і у разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і у разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Зазначаючи про дотримання строків позовної давності прокурор вказує, що визначальною при вирішенні даного спору обставиною є обізнаність про оспорюваний договір саме Кабінету Міністрів України, оскільки останній є органом державної влади, що здійснює повноваження з розпорядження об`єктами нерухомого державного майна, землями, які перебувають у державній власності.

Враховуючи таку позицію прокурора, суд зазначає, що обставина прийняття розпорядження №666-р від 22.05.2013 свідчить про обізнаність Кабінету Міністрів України ще в 2013 році про планування забудови військового містечка. При цьому слід зауважити, що саме Міністерством оборони України, яке достеменно обізнано про існування оспорюваного договору, було розроблено затверджений Кабінетом Міністрів України перелік, а отже, погоджуючи земельну ділянку військового містечка №186 під забудову Кабінет Міністрів України, міг довідатись про існування оспорюваного договору.

Суд також враховує ту обставину, що 25.12.2012 постановою Вищого Господарського суду України у справі №19/17-2363-2011 вирішено залишити без задоволення касаційну скаргу Прокурора Південного регіону України, тобто розгляд справи №19/17-2363-2011 відбувався за участю прокурора, а отже, що найменше станом на 25.12.2012 прокурор був обізнаний про порушення прав Кабінету Міністрів України, однак не звернувся до останнього лише листом у 2018 році.

Суд також враховує, що Міністерство оборони України було обізнано про договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 з дати його укладення, тобто з 24 листопада 2004 року, про що свідчить затвердження зазначеного договору Міністром оборони України 25.11.2004 року, яке міститься на титульному аркуші договору.

КЕВ м. Одеси було обізнано про Договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 не пізніше лютого 2006 року. До позову прокурора, що розглядається в межах цієї справи, доданий лист ТВО начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України від 26.04.2017 №306/2/3116. На другій сторінці вказаного листа зазначено про те, що на виконання договору КЕВ м. Одеси передав, а Південне УКБ МОУ прийняло земельну ділянку зі складу земель військового містечка №186 площею 2,5 га (акт приймання-передачі, затверджений 21.02.2006 Командувачем військами Південного ОК, на той час генерал-лейтенантом Свидою І.Ю.). Отже, з 2006 року КЕВ м. Одеси було відомо про спірний Договір, та саме КЕВ м. Одеси передав Південному УКБ МОУ земельну ділянку військового містечка №186.

З урахуванням вищенаведеного, суд вказує, що посилання прокурора на дотримання строку позовної давності при зверненні до суду також не знайшли свого підтвердження.

5.6 Щодо судових витрат.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог Заступника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, підстави для покладення на відповідачів судових витрат у вигляді судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 р.

Суддя Ю.М. Щавинська