ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

24 листопада 2021 року Справа № 915/1416/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Кнауб А.А.

від сторін представники не з?явилися;

розглянувши у підготовчому засіданні справу № 915/1416/21

за позовом Миколаївської міської ради,

вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001;

;

до відповідачів:

1) товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Стів",

пров. Парусний, 1, кв. 36, м. Миколаїв, 54025; ел.пошта: ;

2) ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації та припинення права власності, зобов?язання усунути перешкоди

В С Т А Н О В И В:

Миколаївською міською радою пред?явлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Фірми "Стів" та ОСОБА_1 з такими вимогами:

"1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05.10.2018, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Стів" (), що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2066.

2. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Стів", , право власності на нежитлове приміщення торговельний кіоск загальною площею 6,3 кв.м. по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 05.10.2018 №28266461).

3. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на нежитлове приміщення торговельний кіоск загальною площею 6,3 кв.м. по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 03.07.2018 №26892523).

4. Зобов?язати Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Стів", , усунути перешкоди Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою загальною площею 14 кв.м. (кадастровий номер :01:005:0031) шляхом знесення (демонтажу) торговельного кіоску по АДРЕСА_2 .

5. Судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA0027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, )".

Позов мотивовано тим, що між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, який у подальшому припинив підприємницьку діяльність, було укладено договір від 03.07.2003 оренди землі, згідно умов якого в користування відповідачу-2 була надана земельна ділянка площею 14 кв.м., у т.ч. для розміщення та обслуговування торговельного кіоску по АДРЕСА_3 . Договір оренди не передбачав права на забудову орендованої земельної ділянки.

Строк оренди неодноразово продовжувався шляхом укладення відповідних угод, востаннє ? до 13.06.2017.

За твердженнями позивача, після закінчення строку дії договору оренди відповідачем-2 не повернено Миколаївській міській раді орендовану земельну ділянку.

Натомість, ОСОБА_1 , за яким рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.07.2008 у справі № 17/284/08 визнано право власності на згаданий вище торговельний кіоск, відчужено цей кіоск на користь відповідача-1 ? ТОВ Фірми "Стів" за договором від 05.10.2018 № 2066.

Позивачем у подальшому встановлено, що згаданий вище торговельний кіоск є тимчасовою спорудою, якій надано окрему адресу та на яку зареєстровано право власності без відповідного рішення виконкому та всупереч положень ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та рішення Миколаївської міської ради від 10.03.2011 № 4/11 "Про затвердження Порядку надання та зміни адрес об?єктам нерухомості в місті Миколаєві"; крім того, земельна ділянка, на якій розміщено кіоск, належить до території вулиці в червоних лініях (ТР-2), використання якої не передбачає розміщення об?єктів нерухомості.

З урахуванням викладеного, позивачем відмовлено відповідачу-1 у наданні в оренду земельної ділянки, на якій розміщено кіоск, а також зобов?язано ТОВ фірму "Стів" звільнити земельну ділянку та повернути її територіальній громаді м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки у стані, придатному для подальшого використання.

Разом із тим, відповідачем-1 проігноровано указану вимогу, у зв?язку з чим позивач дійшов висновку про необхідність повернення земельної ділянки в судовому порядку.

Вимоги щодо скасування державної реєстрації та припинення права власності відповідачів на кіоск мотивовані тим, що наявність зареєстрованого права на відповідну споруду за відповідачем фактично створює передумови до набуття останнім прав на земельну ділянку у позаконкурентному порядку, що свідчить про порушення прав Миколаївської міської ради, При цьому, оскільки судовий захист прав має бути спрямований на реальне відновлення становища, яке існувало до порушення, що у сукупністю з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна, свідчить про те, що реальне поновлення порушених прав позивача у спорі в цілому можливе лише у разі задоволення також позовних вимог про скасування державної реєстрації прав відповідачів на відповідний торговельний кіоск.

Вимога щодо визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу кіоску мотивована тим, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об?єктом права власності, а тому не може бути предметом купівлі-продажу. При цьому, торговельний кіоск збудовано з порушенням чинного законодавства ? без отримання вихідних даних, з порушенням ДБН та на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети (без згоди власника земельної ділянки). За такого, на думку позивача, зміст оскаржуваного договору купівлі-продажу суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам територіальної громади міста, а тому такий договір має бути визнаний недійсним на підставі положень ст.ст. 203, 215 ЦК України.

За такими вимогами ухвалою від 27.09.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено в ній підготовче засідання на 26.10.2021.

Ухвалою від 26.10.2021, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 24.11.2021.

На розгляді суду перебуває заява відповідача-1 від 07.10.2021 № 07/11 про закриття провадження в даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про скасування права власності та припинення за останнім права власності на нежитлове приміщення (торговельний кіоск загальною площею 6,3 кв.м. по АДРЕСА_2 ), а також про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.10.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Фірмою "Стів".

Заява мотивована посиланнями на положення ч. 4 ст. 173 ГПКК України, а також тим, що 09.02.2017 зареєстровано припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у той же час державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно відбулась 03.07.2018, тобто, в період, коли він не здійснював підприємницьку діяльність.

На думку ТОВ Фірми "Стів", враховуючи суб?єктний склад сторін, а також те, що Миколаївською міською радою оспорюється реєстрація права власності фізичної особи ОСОБА_1 , і до позовної заяви не додано доказів використання останнім набутого майна під час і після його державної реєстрації у господарській (підприємницькій) діяльності, вимоги про скасування державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного останнім з ТОВ Фірмою "Стів" 05.10.2018, належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Позивач у запереченнях від 25.10.2021 зазначив, що вважає указану вище заяву ТОВ Фірми "Стів" не підлягаючою задоволенню, оскільки про використання ОСОБА_1 згаданого вище торгівельного кіоску саме з метою здійснення підприємницької діяльності свідчить зокрема те, що ОСОБА_1 саме як фізична особа-підприємець звертався до позивача з метою оформлення оренди на спірну земельну ділянку, на якій розміщено торговельний кіоск.

На думку позивача, припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності не впливає на характер спірних правовідносин у минулому і не є підставою для вирішення спору у відповідній частині в порядку цивільного судочинства.

Миколаївська міська рада також звернула увагу суду на те, що сам відповідач ОСОБА_1 аналогічних заяв про закриття провадження до суду не подавав, хоч позовну заяву і отримав, що може свідчити про відсутність у нього заперечень щодо даного питання.

Від сторін, належним чином повідомлених про час та місце проведення засідання, представники не з?явилися.

Дослідивши матеріали справи щодо заяви відповідача-1 від 07.10.2021 № 07/11, суд приходить до такого.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України).

У відповідності до частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв?язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов?язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов?язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов?язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов?язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов?язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов?язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов?язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов?язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб?єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб?єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб?єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій.

Не допускається об?єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст. 21 ГПК України).

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій ? визначення суб?єктного складу спірних правовідносин, тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верхового Суду від 19.06.2019 по справі № 810/2770/18 та від 18.06.2019 по справі № 924/478/18.

Згідно ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб?єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб?єкти підприємництва ? підприємцями.

У відповідності до cт. 42 ГК України підприємництво ? це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб?єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець ? це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 cт. 320 ЦК України).

Тобто, фізична особа, яка є власником, зокрема, об?єкта нерухомості, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем (ч.ч. 2-3 cт. 50 ЦК України).

Згідно ч. 1 cт. 128 ГК України громадянин визнається суб?єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до cт. 58 цього Кодексу.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з ч. 8 cт. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Водночас, наявність у фізичної особи статусу суб?єкта господарювання не означає, що усі правовідносини з її участю є господарськими. Так, неодмінними ознаками господарської діяльності є сфера суспільного виробництва з метою задоволення не власних потреб виробника, а інших осіб, поєднання приватного інтересу, наприклад, в одержанні прибутку та публічних інтересів суспільства в особі широкого кола споживачів.

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Судом встановлено, що в даному випадку міська рада, серед іншого, заявляє позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності на торгівельний кіоск за фізичною особою ОСОБА_1 , як власником зазначеного майна, та про визнання недійним договору купівлі-продажу, стороною якого виступає ОСОБА_1 .

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що указане вище майно (кіоск) використовувалося ОСОБА_1 саме з метою здійснення ним підприємницької діяльності.

Так, із змісту витягу з рішення Миколаївської міської ради від 13.06.2003 № 12/14 та договору оренди землі від 03.07.2003 № 1814 вбачається, що ОСОБА_1 саме як фізична особа-підприємець звертався до позивача з метою оформлення оренди на спірну земельну ділянку, і цю ділянку надано в оренду ОСОБА_1 саме для розміщення та обслуговування торгівельного кіоску.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 використовував надане йому та зареєстроване за ним як фізичною особою майно саме з метою здійснення господарської діяльності як підприємець, а не як фізична особа.

При цьому припинення у подальшому ОСОБА_1 підприємницької діяльності не може бути визнаним обставиною, яка впливає на характер спірних правовідносин у минулому, а тому не є підставою для віднесення даного спору до таких, що підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 230 ГПК України).

Ураховуючи викладені вище положення законодавства та правові висновки, суд визнає, що в даному випадку підстави для закриття провадження в даній справі в частині, визначеній заявником, з наведених ним підстав відсутні.

Керуючись ст.ст. 230, 231, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Стів" від 07.10.2021 № 07/11 про закриття провадження в даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про скасування права власності та припинення за останнім права власності на нежитлове приміщення (торговельний кіоск загальною площею 6,3 кв.м. по АДРЕСА_2 ), а також про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.10.2018, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Стів".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, проте заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.М. Давченко