УХВАЛА

22 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 914/2920/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Львівгаз"

на рішення Господарського суду Львівської області

(суддя - Крупник Р.В.)

від 17.06.2020

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Орищин Г.В., судді - Галушко Н.А., Желік М.Б.)

від 23.09.2021

у справі за позовом Закритого акціонерного товариства "Євролігал Партнерз"

до: 1. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Львівгаз",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут"

про скасування акта про порушення, скасування рішення комісії АТ "Оператор ГРС "Львівгаз" з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування вчинених донарахувань за газопостачання за граничними об`ємами споживання,

ВСТАНОВИВ:

1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.06.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021, позов задоволено частково. Зобов`язано відповідача-1 здійснити перерахунок заборгованості за постачання позивачу природного газу в період з 07.08.2019 по 17.01.2020 та скасовано вчинені донарахування за газопостачання за граничними об`ємами споживання природного газу в загальних сумах за спожитий газ в сумі 64826,89 грн. Закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про скасування акта Городоцької дільниці Яворівської відділення АТ "Львівгаз" від 07.08.2019 № 004138 про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 17.10.2019. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати у сумі 2 102,00 грн покладено на відповідача 1.

2. 29.10.2021 відповідач 1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

3. 01.11.2021 скаржник надіслав до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги на підставі частини 1 статті 298 ГПК України.

4. Перевіривши форму і зміст касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

5. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

6. Так, відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

7. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

8. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження скаржник вважає наявність випадків, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

10. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму частини 3 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу", і відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування цієї норми у подібних правовідносинах (неповідомлення новим власником об`єкта нерухомості оператора ГРМ про зміну споживача та його персоніфікованих даних (тривале приховування інформації про фактичного споживача) не звільняє цього споживача від відповідальності за порушення, вчинене на ринку природного газу), проте не наводить належного обґрунтування, який саме висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та у чому саме полягає помилка судів при застосуванні зазначеної норми права.

11. У доповненнях до касаційної скарги підставою касаційного оскарження скаржник також вважає наявність випадків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

12. В обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми статті 3 ЦК України, так і пункту 6 цієї статті та не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.10.2020 у справі № 662/541/15-ц щодо врахування принципу справедливості, при цьому скаржник не обґрунтовує подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

13. Крім того, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій в обов`язковому порядку мали застосувати норми матеріального права, а саме: підпункт 1 пункту 2 Глави 2 Розділу ХІ7 та пункту 4 Глави 3 Розділу ХІ8 Кодексу газорозподільних систем, проте не зазначає постанови, в якій Верховний Суд виклав свій висновок щодо застосування цих норм права.

14. Верховний Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

15. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

16. При цьому, слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

17. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини 2 статті 287 ГПК України, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

18. Критеріями визначення подібності правовідносин в іншій аналогічній справі є: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19).

19. Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

20. Крім того, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник зазначає, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримав 12.10.2021, і на підтвердження додає копію першої сторінки постанови суду апеляційної інстанції з відтиском штампу реєстрації внутрішньої вхідної кореспонденції Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Львівгаз".

21. Верховний Суд зауважує, що копія оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції з вхідним номером на першій сторінці не є належним доказом вручення зазначеної постанови саме цією датою, оскільки реєстрація внутрішньої вхідної кореспонденції скаржника проводиться на власний розсуд.

22. Такими доказами можуть бути, зокрема, поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором, в якому йому надіслано оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції; клопотання про отримання повного тексту постанови з відміткою суду; копія розписки про вручення оскаржуваного рішення в суді, тощо.

23. При цьому, оскільки касаційну скаргу подано безпосередньо до суду касаційної інстанції, тобто скарга надійшла до Верховного Суду без матеріалів справи, суд позбавлений можливості перевірити у матеріалах справи дату вручення заявникові цього поштового відправлення.

24. Отже, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження суд розгляне після усунення недоліків у цій частині.

25. Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288 пункту 5 частини 2, пункту 1 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Львівгаз" на рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі № 914/2920/20 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пунктів 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 10, 12, 13 цієї ухвали;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання;

- надати суду докази, що підтверджують зазначену в скарзі дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а саме 12.10.2021 (зокрема: копію конверту зі штрихкодовим ідентифікатором, в якому йому надіслано оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції; клопотання про отримання повного тексту постанови з відміткою суду; копію розписки про вручення оскаржуваного рішення, тощо).

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова