ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.11.2021 м. Дніпро Справа № 904/7535/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В., у судовому засіданні розглянув заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм"
про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу
У справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм", м. Дергачі, Харківська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", м. Дніпро
про стягнення заборгованості у сумі 380 094,85 грн.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за договором поставки товарів № 114 від 24.04.2017 у сумі 305 163,00 грн., пені у сумі 36 280,76 грн., інфляції грошових коштів у сумі 30 450, 41 грн., 3% річних у сумі 8 200,68 грн.
Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 позовні вимоги задоволено частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" 305 163,00 грн. суму основного боргу, 8 200,68 грн. 3% річних, 30 450,41 грн. інфляції грошових коштів, 36 275,01 грн. пені, 5 701,34 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

У судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

04.11.2021 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 24.11.2021 в розумні строки, у зв`язку з перебуванням судді Мельниченко І.Ф. на лікарняному.

Представники сторін у судове засідання призначене для розгляду заяви не з`явився, про день, час, місце розгляду повідомлявся належним чином відповідно до статті 242 ГПК України.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3, 4, 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту пункту 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази та не встановив недотримання позивачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір №01/21/05 про надання правової допомоги від 21.05.2020, додаткову угоду № 3 від 19.11.2021 до договору №01/21/05 про надання правової допомоги від 21.05.2020, детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, рахунок-фактур № 106 від 06.08.2021 на суму 40 409,25 грн., акт-000021/21 здачі-приймання наданих послуг від 27.10.2021 на суму 40 409,25 грн. та платіжне доручення № 254 від 12.08.2021.

Відповідно до пункту 3.1 Договору вартість послуг по наданню Клієнту правової допомоги є гонорар.

Надання правової допомоги оформлюється звітом про надану правову допомогу (актом здачі-приймання наданих послуг) (пункт 3.8 Договору).

Пунктом 3 Додаткової угоди № 3 від 19.07.2021 сторони погодили, що за надання правової допомоги під час підготовки до звернення до суду та у ході розгляду справи судом першої інстанції Клієнт сплачує Об`єднанню гонорар у гривнях у розмірі, що є еквівалентом сумі 1 500,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, що визначений НБУ на день здійснення оплати.

Гонорар за відпрацьований час (п.п. 3-5 цієї додаткової угоди) сплачується Клієнтом Об`єднанню протягом 3 робочих днів з дня отримання відповідного рахунку (пункт 7 Додаткової угоди).

На підтвердження оплати, згідно пунктів 3, 7 додаткової угоди, понесених витрат позивачем надано платіжне доручення № 254 від 12.08.2021 на суму 40 409,25 грн.

Звертаючись з даною заявою позивач просить суд стягнути з відповідача 40 408,61 грн. витрат понесених на правничу допомогу, з урахуванням пропорції відхилених позовних вимог.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Господарський суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений у детальному описі робіт, а також встановлено, що обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, вартість кожної складової послуг адвоката є адекватною, доказів на їх завищення суду не надано.

Враховуючи, що у даній справі відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд, в силу приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 408,61 грн., яка заявлена до стягнення позивачем.

Крім того, господарський суд зазначає клопотання арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. від 10.11.2021 про передачу матеріалів справи № 904/7535/21 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи № 904/83361/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" задоволенню не підлягає, у зв`язку з тим, що на дату надходження даного клопотання судом розглянуто спір по справі № 904/7535/21 та прийнято рішення 27.10.2021.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність розгляду вказаної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не передаючи справу 904/7535/21 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи № 904/8336/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія".

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 123, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", (49006, м. Дніпро, просп. Пушкіна, буд. 55, оф. 423, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" (62300, Харківська обл., Дергачівський р-н, м. Дергачі, вул. Залізнична, буд. 31-Н, ) 40 408,61 грн. - витати на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволенні клопотання арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. від 10.11.2021 про передачу матеріалів справи № 904/7535/21 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи № 904/83361/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено - 26.11.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко