РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2021Справа № 910/14546/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Агро Ком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БС Транс»

про стягнення 18 635,48 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Агро Ком» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БС Транс» про стягнення 18 635,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання в частині оплати наданих послуг за Договором про надання та організації послуг № АМ.28/02/2021/1 від 28.02.2021 та згідно разових договорів - заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом № АМ.19.04.21 від 19.04.2021 та № АМ.15.03.21.3 від 15.03.2021 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/14546/21 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.09.2021 р. була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача (проспект Петра Григоренка 22/20, оф.434, м. Київ, 02081), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та відповідно наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана останнім 23.10.2021 р. (ШКІ 262).

За таких обставин, відповідач належним чином та завчасно повідомлений про розгляд справи, проте правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фуд агро Ком» (виконавець, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БС Транс» (експедитор, замовник) укладено Договір надання та організації послуг № АМ.28/02/2021/1.

Відповідно до п. 1.1 Договору, перевізник зобов`язується перевезти наданий йому експедитором вантаж в міжнародному та/або в міжміському сполученні з пункту відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачу або іншій уповноваженій на одержання вантажу особі, а Експедитор, після прийняття перевезення, відповідно до умов цього договору зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 1.5 Договору, конкретні умови кожного перевезення зазначаються сторонами у разових договорах - заявках, які при підписанні сторонами стають невід`ємними частинами цього договору. підписані сторонами заявки мають пріоритетну силу щодо умов цього договору. Сторони керуються умовами цього договору, якщо ці умови не змінені разовими договорами - заявками.

Як свідчать матеріали справи, 15.03.2021 та 19.04.2021 відповідачем позивачу направлено заявки на перевезення № АМ.15.03.21.3 та № АМ.19.04.21.

Так, 16.03.2021 ТОВ «Фуд агро ком» на виконання умов Договору, на підставі разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № АМ.15.03.21.3, здійснило перевезення фарби масою 20,662 т з села Василівка Дніпропетровської області в село Білогородка Київської області на власному транспортному засобі: DAF XF 105.510, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ SC024, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Про даний факт свідчить товарно-транспортна накладна № MJI 717/1 від 16.03.2021. Відповідно до п. 14 разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № АМ.15.03.21.3 вартість оплати становить 8800 грн. з ПДВ.

Також, 19.04.2021 ТОВ «Фуд агро ком» діючи на підставі Договору та разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № AM. 19.04.21 здійснив перевезення фарби вагою 20,195т з с. Василівка Дніпропетровської області в с. Білогородка Київської області власним транспортним засобом: DAF XF 95.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом SCHMITZ SC024, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що свідчить товарно-транспортна накладна № МЛ 1433/1 від 19.04.2021. Відповідно до п. 14 разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № AM.19.04.21 вартість оплати становить 8500 грн. з ПДВ.

24.03.2021 та 28.04.2021 на виконання п. 2.2.17 Договору Перевізником було направлено на адресу Експедитора оригінали актів наданих послуг, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, про що свідчать експрес-накладні №1337 та №5521, відповідно. Спосіб передачі документів Новою поштою зазначений менеджером Малаштою Андрієм Володимировичем в електронному листуванні з ТОВ «Фуд агро ком» (відповідні електронні адреси зазначені в договорі та заявці).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов п. 3.2 Договору перевізником зареєстровано виписані ним податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Податкового кодексу України протягом 5 днів з моменту її складання, а саме в день здійснення розвантаження - передачі вантажу вантажоодержувачу, тобто 17.03.2021 та 20.04.2021, відповідно.

Відповідно до п. 3.2 Договору, «експедитор проводить оплату за відповідне перевезення на протязі двадцяти банківських днів після отримання від Перевізника всіх оригінальних документів, вказаних в п. 2.2.17 Договору, якщо інший строк оплати не вказаний в заявці, та виключно після реєстрації Перевізником виписаної ним податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Сторони домовились, що перевізник зобов`язується зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 5 днів з моменту її складання»

Відповідно до п. 2.1.4 Договору «експедитор зобов`язується здійснювати оплату перевізнику в порядку та згідно умов заявок та Договору».

Згідно п. 14 разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № АМ.15.03.21.3 «вартість та форма оплати: 8800 грн з ПДВ (10-15 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них).

Відповідно до п. 14 разового договору - заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом № АМ.19.04.21 «вартість та форма оплати: 8500 грн з ПДВ (10-15 робочих днів по оригіналам ТТН та додаткових документів до них).

Враховуючи, що ТОВ «БС Транс» не оплатило протягом 10-15 робочих днів з моменту отримання оригіналів ТТН за надані послуги перевезення, позивач 09.07.2021 направив відповідачу Претензію № 06/07-2021 від 06.07.2021, в якій просив сплатити заборгованість по договору у розмірі 17 300,00 грн, проте вказана претензія залишилась без реагування.

20.08.2021 позивач повторно направив відповідачу претензію № 20/08-2021, з вимогою про сплату коштів в означеному розмірі.

Крім того, матеріали справи містять відповідь вантажоодержувача за спірним договором та заявками від 16.08.2021 № 086, згідно якої останній претензій до перевізника не має, також надав копії ТТН, складених по спірних заявках.

Вказана претензія також залишена без задоволення, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним позовом.

Факт заборгованості відповідача перед позивачем згідно заявок № АМ.15.03.21.3 та № АМ.19.04.21 на загальну суму 17 300,00 суду доведений.

Станом на момент подання позову так і на час розгляду справи Відповідач надані транспортні послуги не оплатив.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Суду доведено, факт виконання позивачем своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Договору.

Станом на дату подання позову та прийняття рішення у справі відповідачем не сплачена заборгованість у розмірі 17 300,00 грн.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за договором у сумі 17 300,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання за договором, підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 17 300,00 грн.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 229,27 грн. інфляційних втрат, 174,66 грн. 3% річних.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних за період прострочки відповідачем сплати за надані послуги за Договором за період з 15.04.2021 по 03.09.2021 (за заявкою від 15.03.2021) та за період з 24.05.2021 по 03.09.2021 (за заявкою від 19.04.2021) в розмірі 174,66 грн. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий позивачем, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 229,27 грн. за надані послуги перевезення, за період з травня по вересень 2021 р. підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 931,55 грн. пені, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 546 ЦК України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Виходячи з зазначених норм закону, згоди щодо застосування такого виду відповідальності, як пені та штраф, сторони мають досягти у письмовому вигляді.

Відповідно до п. 4.4. Договору, за прострочення платіжних зобов`язань по даному Договору, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

За таких обставин, сторонами погоджено в письмовому вигляді застосування відповідальності у вигляді пені.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 931,55 грн. є обґрунтованими а такими що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, позивачем заявлено відшкодування витрат на послуги адвоката у розмірі 5000 грн.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Суд, здійснюючи розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) вказує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано копію Договору № 11 про надання правової (правничої) допомоги від 02.08.2021 р., копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги № 1084340 на представлення інтересів ТОВ «Фуд агро ком» адвокатом Селіверстовою Г.С., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Селіверстової Г.С. серія ДП № 5001, попередній розрахунок від 03.09.2021.

Як слідує з наданого позивачем розрахунку від 03.09.2021, в нього, серед іншого, включено пошук та аналіз судової практики, складення адвокатського запиту, участь у судових засіданнях.

Вказані розрахунки, суд не приймає, з огляду на наступне.

По - перше, суд зауважує, що позовна заява не містить будь - яких посилань на судову практику.

По - друге, розгляд справи проводився у порядку спрощеного провадження без проведення судових засідань.

По - третє, складення адвокатського запиту, на переконання суду не є необхідним та неминучим у даній справі.

У зв`язку з наведеним, на переконання суду, розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі є сума 2 000,00 грн., інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача в розмірі 2 270 грн. В частині вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь комісії банку по сплаті судового збору в сумі 22,70 грн., суд відмовляє за їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 129, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Агро Ком» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БС Транс» (02081, м. Київ, проспект Петра Григоренка, 22/20 офіс 434 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Агро Ком» (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 29, к. 225-11 ) 17 300 (сімнадцять тисяч триста) грн. 00 коп. суми основного боргу, 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 27 коп. інфляційних втрат, 174 (сто сімдесят чотири) грн. 66 коп. 3 % річних, 931 (дев`ятсот тридцять одна ) грн. 55 коп. пені, 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко