УХВАЛА

16 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 921/83/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю.,

представників учасників справи:

від позивача: Степанов В.В.

від відповідача: Сеньків П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Тернопільської області

у складі судді Гевко В.Л.

від 20.12.2019

та постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Орищин Г.В., Галушко Н.А., Желік М.Б.

від 03.06.2021

за позовом ОСОБА_1

до Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш"

про визнання недійсними рішення спостережної ради від 20.02.2016,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог.

1. У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивачка, Скаржниця, ОСОБА_1 ) звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" (далі - Відповідач, ВАТ "Чортківський завод "Агромаш") про визнання недійсними рішень спостережної ради ВАТ "Чортківський завод "Агромаш", які оформлені протоколом засідання спостережної ради ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 20.02.2016.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: з 22.06.2007 Відповідач не мав права керуватися своїм статутом, оскільки Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27.04.2007 N 997-V у тексті Закону України "Про господарські товариства" слова "рада акціонерного товариства (спостережна рада)" у всіх відмінках замінено відповідно словами "наглядова рада акціонерного товариства" у відповідному відмінку; відповідно до статуту товариства спостережна рада складається з акціонерів товариства або їх представників, однак станом на час прийняття оскаржуваних рішень 3 члени спостережної ради товариства не були акціонерами товариства, відтак на засіданні спостережної ради товариства не було кворуму; спостережна рада товариства не мала права приймати рішення про скликання загальних зборів акціонерів товариства, оскільки Законом України "Про акціонерні товариства" такі повноваження належать до виключної компетенції наглядової ради товариства; протокол, яким оформлено рішення спостережної ради товариства від 20.02.2016, не містить обґрунтування (мотивів) в чому був інтерес товариства скликати позачергові збори та в чому він полягав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 у справі №921/67/19, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020, у задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Верховного Суду від 27.01.2021 року постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 у справі № 921/83/19 скасовано, справу №921/83/19 передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду, з тих підстав, що апеляційним господарським судом 30.06.2020 розглянуто справу за відсутності представника Позивача, якого не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до приписів статей 120, 242, 270 та пункту 5 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України стало підставою для скасування вказаної постанови з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

5. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 року рішення господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 року у справі №921/83/19 - залишено без змін.

6. Рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду мотивовані тим, що:

1) терміни "спостережна рада" та "наглядова рада" позначають один і той самий орган, який здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства і те, що Відповідач не привів положення свого статуту у відповідність до законодавства щодо зміни найменування цього органу управління, не свідчить про відсутність у Відповідача зазначеного органу управління. Відповідні висновки, зокрема, викладені у постанові Верховного Суду у справі №921/346/16-г/14;

2) склад спостережної ради, визначений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.01.2004, був повноважним станом на 20.02.2016, з огляду на що спостережна рада товариства, ухвалюючи спірне рішення, діяла в межах повноважень, наданих статутом товариства, та відповідно до вимог чинного законодавства. Акціонери, які були обрані до складу наглядової ради товариства, залишаються повноважними членами наглядової ради і у випадку відчуження належних їм акцій, аж до моменту їх переобрання загальними зборами акціонерів, якщо інше не визначено статутом товариства. При цьому, статут Відповідача додаткових підстав для припинення повноважень членів спостережної ради не передбачає;

3) щодо посилань Позивача на відсутність у рішенні спостережної ради мотивів наявності "інтересів товариства" для скликання зборів, то нормами статті 47 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено лише встановлення факту існування такого інтересу, однак на спостережну раду жодним чином не покладено обов`язку викладення таких мотивів у відповідному рішенні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

7. Позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила Суд скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

8. Підставами касаційного оскарження судового рішення Скаржниця визначила відповідно до частини другої статті 287 ГПК України:

- пункт 2: необхідність відступити від висновку щодо застосування норм права, викладеного у пункті 5.2.5 постанови Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №921/346/16-г/14; необхідність відступити від висновку, викладеного у п.п.10, 41 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008; необхідність відступити від висновку щодо застосування норм права, викладеного у п. 5.2.2 постанови Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №921/320/16-г/18; також зазначає про необхідність відступити від висновку, викладеного у пункті 2.31 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016;

- пункт 3: відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 2 розділу III (Прикінцевих положень) в сукупності з підпунктом 27 пункту 6 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України"; відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства"; відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 5 розділу XVII (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про акціонерні товариства"; відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пунктів 2,4 розділу XVII (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про акціонерні товариства"; відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 35, 37, 40, 43, 47, 51, 52, 53, 55 Закону України "Про акціонерні товариства" в тому числі частини п`ятої статті 47 цього Закону (в чинній редакції на час скликання зборів спостережною радою); відсутність висновку Верховного Суду щодо необхідності зазначати мотиви інтересів товариства спостережною радою у випадку скликання нею зборів згідно з частиною п`ятою статті 47 Закону України "Про акціонерні товариства" в сукупності з нормами статті 55 цього Закону; відсутність висновку Верховного Суду щодо можливості застосування норм Закону України "Про господарські товариства" у правовідносинах, які відбувалися після вступу в дію Закону України "Про акціонерні товариства" та відсутність висновку Верховного Суду щодо можливості виконання обов`язків членів спостережної ради, наглядової ради громадянами (фізичні особи), які не є акціонерами товариства, або уповноваженими особами акціонера;

- пункт 4 - недослідження доказів, що регламентується з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

9. Відповідач подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволені касаційної скарги та рішення судів першої і апеляційної інстанцій залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Суд виходить з того, що відповідно до пункту 4 частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

11. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (пункт 6 частини 2 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

12. Предметом спору у даній справі є вимоги Позивачки про визнання недійсними рішень спостережної ради ВАТ "Чортківський завод "Агромаш", які оформлені протоколом від 20.02.2016 року.

13. В касаційній скарзі Скаржниця, зокрема, посилається на пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, що виникають із оскарження рішення такого органу, як спостережна рада, з підстав її нелегітимності (відсутності повноважень), скликати збори та приймати інші рішення пов`язані з їх проведенням, а саме пункту 2 розділу III (Прикінцевих положень) в сукупності з підпунктом 27 пункту 6 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України"; частини першої статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства"; пункту 5 розділу XVII (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про акціонерні товариства"; пунктів 2,4 розділу XVII (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про акціонерні товариства"; статей 35, 37, 40, 43, 47, 51, 52, 53, 55 Закону України "Про акціонерні товариства" в тому числі частини п`ятої статті 47 цього Закону (в чинній редакції на час скликання зборів спостережною радою); частини п`ятої статті 47 Закону України "Про акціонерні товариства" в сукупності з нормами статті 55 цього Закону; норм Закону України "Про господарські товариства" у правовідносинах, які відбувалися після вступу в дію Закону України "Про акціонерні товариства".

14. Під час розгляду даної справи Судом виявлено, що в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2019 року у справі №921/346/16-г/14 та від 15.07.2020 року у справі №921/320/16-г/18, в яких предметом позову були вимоги про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача від 10.03.2016 року Верховний Суд прийшов до висновку, що склад спостережної ради Відповідача, визначений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.01.2004, був повноважним станом на 08.02.2016 та 20.02.2016.

15. Перевіривши матеріали справи, дослідивши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з огляду на необхідність відступити від висновків, що склад спостережної ради Відповідача, визначений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.01.2004, станом на 08.02.2016 та 20.02.2016 був уповноваженим органом, який відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» може виконувати функції наглядової ради щодо скликання позачергових зборів акціонерного товариства з усіх питань, які викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2019 року у справі №921/346/16-г/14 та від 15.07.2020 року у справі №921/320/16-г/18.

16. В справі, що розглядається, предметом спору є оскарження безпосередньо рішення спостережної ради Відповідача від 20.02.2016 року і в даній справі дослідженню підлягає більш широкий перелік підстав для його оскарження, надано інші докази та встановлено нові обставини, зокрема, те, що члени спостережної ради Відповідача (фізичні особи) не є акціонерами і не є представниками акціонерів, як цього вимагали положення п.9.2 Статуту Відповідача та положення, як чинних станом на час обрання складу спостережної ради норм ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (23.01.2004), так і чинних станом на час прийняття оспорюваних рішень спостережної ради норм ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (20.02.2016), те, що згідно положень Статуту строк повноважень на який було обрано членів спостережної ради Відповідача сплив ще 2006 року, те, що в оспорюваному рішенні спостережної ради відсутні мотиви наявності "інтересів товариства" для скликання зборів тощо.

17. Проте, предметом спору у справі №921/346/16-г/14 та №921/320/16-г/18 були не самі рішення спостережної ради Відповідача від 08.02.2016 та від 20.02.2016, а предметом дослідження були саме рішення позачергових загальних зборів акціонерів Відповідача від 10.03.2016 року, які скликалися на підставі зазначених рішень спостережної ради Відповідача. Питання наявності чи відсутності повноважень у членів спостережної ради Відповідача, строк їх дії та припинення, наявності чи відсутності кворуму на засіданнях спостережної ради Відповідача від 08.02.2016 та від 20.02.2016, чи є «спостережна рада», члени якої не обиралися (не переобиралися) як члени наглядової ради уповноваженим органом, який відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» може виконувати функції наглядової ради щодо скликання позачергових зборів акціонерного товариства з усіх питань, чи лише з питань скликання загальних зборів акціонерного товариства для обрання членів наглядової ради у порядку Закону України «Про акціонерні товариства», а також наявність "інтересів товариства" для скликання зборів, що не було предметом дослідження у справах №921/346/16-г/14 та №921/320/16-г/18.

18. На думку Суду, висновок Верховного Суду, що склад спостережної ради Відповідача, визначений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.01.2004, станом на 08.02.2016 та 20.02.2016 був уповноваженим органом, який відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» може виконувати функції наглядової ради щодо скликання позачергових зборів акціонерного товариства з усіх питань не узгоджується з вимогами п.9.2 статуту Відповідача та ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній як станом на 23.01.2004, так і станом на час прийняття оспорюваних рішень спостережної ради 20.02.2016), Цивільним кодексом України, Законом України «Про акціонерні товариства».

19. Відповідно до п. 9.2. статуту Відповідача спостережна рада складається з 5 членів, що обираються з числа акціонерів громадян чи уповноважених представників акціонерів - юридичних осіб терміном на 2 роки.

20. Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній станом на 23.01.2004) було встановлено, що в акціонерному товаристві з числа акціонерів може створюватися рада акціонерного товариства (спостережна рада).

21. 27 квітня 2007 року з метою приведення законодавчих актів у відповідність до Цивільного кодексу Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України", яким зокрема, було змінено статтю 46 Закону України "Про господарські товариства" та визначено, що в акціонерному товаристві з числа акціонерів може створюватися наглядова рада акціонерного товариства, яка представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах компетенції, визначеної статутом, контролює і регулює діяльність виконавчого органу.

22. Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що юридичні особи, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов`язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом юридичні особи керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

23. 17 вересня 2008 року прийнято Закон України "Про акціонерні товариства", у статті 51 якого передбачено, що наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

24. Пунктом 5 розділу 17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» також було передбачено, що статути та внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон набрав чинності 24 квітня 2009 року, тобто крайній термін приведення діяльності акціонерних товариств, які були утворені до прийняття вказано Закону, до нових вимог, є 24 квітня 2011 року.

25. На момент прийняття оспорюваних рішень спостережною радою (20.02.2016) у частині 1 статті 51, частинах 2 та 3 статті 53 Закону України "Про акціонерні товариства" було визначено, що наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу. Повноваження члена наглядової ради дійсні з моменту його обрання загальними зборами товариства. Обрання членів наглядової ради публічного акціонерного товариства здійснюється виключно шляхом кумулятивного голосування.

26. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній станом на 20.02.2016) встановлено, що в акціонерному товаристві з числа акціонерів може створюватися наглядова рада акціонерного товариства.

27. Скликання позачергових зборів в порядку частини 5 статті 47 Закону України "Про акціонерне товариство" є виключною компетенцією наглядової ради акціонерного товариства.

28. Натомість в справі, що підлягає перегляду судами попередніх інстанцій встановлено, що Відповідач не привів у відповідність свій статут, члени наглядової ради акціонерного товариства не обиралися акціонерами відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства", повноваження спостережної ради закінчилися ще 24.01.2006, більшість членів спостережної ради станом на час прийняття оспорюваних рішень спостережної ради 20.02.2016 року вже не були акціонерами Відповідача, а тому Суд вважає, що такі члени повноважні приймати рішення лише з питань скликання загальних зборів акціонерного товариства для обрання членів наглядової ради у порядку Закону України «Про акціонерні товариства».

29. Враховуючи все вищевикладене, Суд вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, що склад спостережної ради Відповідача, визначений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.01.2004, станом на 08.02.2016 та 20.02.2016 був уповноваженим органом, який відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» може виконувати функції наглядової ради щодо скликання позачергових зборів акціонерного товариства з усіх питань, який викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2019 року у справі №921/346/16-г/14 та від 15.07.2020 року у справі №921/320/16-г/18 з наведених в цій ухвалі мотивів.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

31. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду може вирішуватися судом за власною ініціативою (ч. 1 ст. 303 ГПК України).

32. Отже, Суд вважає за необхідне передати справу на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 302 ГПК України з огляду на необхідність відступити від висновку Верховного Суду, який викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2019 року у справі №921/346/16-г/14 та від 15.07.2020 року у справі №921/320/16-г/18 щодо застосування норм права, а саме: ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній як станом на 23.01.2004, так і станом на час прийняття оспорюваних рішень спостережної ради 20.02.2016), ст. 160 Цивільного кодексу України, ст.ст. 47, 51, 52, 53, пункту 5 розділу 17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», що склад спостережної ради Відповідача, визначений рішенням загальних зборів акціонерів від 23.01.2004, станом на 08.02.2016 та 20.02.2016 був повноваженим органом, який відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» може виконувати функції наглядової ради щодо скликання позачергових зборів акціонерного товариства з усіх питань, оскільки Суд вважає, що такі члени повноважні приймати рішення лише з питань скликання загальних зборів акціонерного товариства для обрання членів наглядової ради у порядку Закону України «Про акціонерні товариства».

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Справу №921/83/19 Господарського суду Тернопільської області разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 передати на розгляд Палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова