РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2021Справа № 910/6976/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Оболонського району м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІВІЖН»

про стягнення 48 169, 47 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Оболонського району м. Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІВІЖН» про стягнення 48 169, 47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором субпідряду № 129/1 на виконання робіт з озеленнення в складі об`єкту: «Капітальний ремонт скверу на вул. Героїв Дніпра, 20, 20-А, 20-Б, 20-В, 22-А в Оболонському районі м. Києва» від 20.11.2017.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/1594/21 від 08.09.2021 справу № 910/6976/21 направлено на повторний автоматизований розподіл судових справ.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/6976/21, визначено суддю Алєєву І.В. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 (суддя Алєєва І.В.) прийняла справу до свого провадження. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив.

Вказану ухвалу суду відповідач не отримав у зв`язку з відсутністю адресата.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження сторін, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вищевказаною ухвалою у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (субпідрядник) та відповідачем (генпідрядник) було укладено Договір субпідряду на виконання робіт з озеленення в складі об`єкта: «Капітальний ремонт скверу на вул. Героїв Дніпра, 20, 20-А, 20-Б, 20-В, 22-А в Оболонському районі м. Києва» № 129/1 від 20.11.2017.

За умовами вказаного договору Генпідрядник доручає, а Субпідрядник зобов`язується на свій ризик, власними і залученими силами та засобами виконати роботи з озеленення в складі об`єкту: «Капітальний ремонт скверу на вул. Героїв Дніпра, 20, 20-А, 20-Б, 20-В, 22-А в оболонському районні м. Києва».

Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість робіт за цим Договором згідно з Договірною ціною, яка є невід`ємною частиною цього Договору, складає - 1 093 518, 14 грн, в т.ч. ПДВ - 182 253, 02 грн.

Згідно п. 3.5. Договору приймання робіт здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою КБ- 3.

За умовами пункту 3.6. Договору датою завершення робіт вважається дата прийняття Генпідрядником виконаних робіт на об`єкті в цілому з підписанням Акта приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1. Договору фінансування робіт за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою КБ-3 з підтверджуючими документами (копіями накладних) тощо, наданими Субпідрядником.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Субпідрядник на підставі виконаних робіт складає відповідні документи та передає акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідкою КБ-3 для підписання Генпідряднику. Генпідрядник протягом 5 робочих днів перевіряє документи і підписує їх, а у разі не підписання обґрунтовує причину відмови.

В силу п. 4.3. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються Генпідрядником протягом 3 робочих днів після надходження коштів від Замовника - КО «Київзеленбуд».

Пунктом 5.1.1. Договору визначено, обов`язок Генпідрядника приймати виконані роботи шляхом підписання актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3.

Субпідрядником на виконання умов договору виконано роботи передбачені договором, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт за грудень 2017 від 19.12.2017 № 129/1 та Довідкою КБ-3 за грудень 2017 на суму 338 192 грн 40 коп., в т.ч ПДВ 20 % - 56 365 грн 40 коп., які підписані сторонами та скріплені печатками.

Отже, підписання Акта приймання виконаних робіт за грудень 2017 від 19.12.2017 № 129/1 без зауважень з боку генпідрядника, свідчить про належне виконання договірних зобов`язань з боку субпідрядника.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт належним чином не виконав, а саме розрахувався не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 38 192, 40 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Дослідивши надані позивачем Акт приймання виконаних робіт форми КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 судом встановлено, що вони є належними доказами в розумінні приписів статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують виконання позивачем робіт за Договором.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача зауважень до обсягу та якості виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як зазначалось судом вище, відповідно до п. 4.1. Договору фінансування робіт за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою КБ-3 з підтверджуючими документами (копіями накладних) тощо, наданими Субпідрядником.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що субпідрядник на підставі виконаних робіт складає відповідні документи та передає акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідкою КБ-3 для підписання генпідряднику. Генпідрядник протягом 5 робочих днів перевіряє документи і підписує їх, а у разі не підписання обґрунтовує причину відмови.

В силу п. 4.3. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником протягом 3 робочих днів після надходження коштів від замовника - КО «Київзеленбуд».

Згідно з доводами позивача, неспростованими відповідачем, а також відповідно до листа КО «Київзеленбуд» від 30.03.2021 № 646 та додатків до його, КО «Київзеленбуд» останній платіж по перерахунку коштів відповідачу за озеленення об`єкту здійснило 06.09.2018, тому на думку позивача, відповідач повинен був розрахуватися з позивачем до 11.09.2018 включно, а прострочення зобов`язань відповідача за договором розпочалось з 12.09.2018.

Одночасно суд зазначає, що за змістом ст. 511 ЦК України, зобов`язання не може створювати обов`язку для третьої особи.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 528 ЦК України, навіть у випадку покладення виконання обов`язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов`язання залишається боржник, а не така особа.

При цьому, в силу ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, факт наявності чи відсутності надходження коштів від замовника в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати виконаних робіт, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Проте, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт не виконав.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За таких обставин, оскільки відповідач прийняв виконані позивачем роботи, однак в обумовлений Договором строк не оплатив їх вартість, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 38 192, 40 грн є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 2951, 00 грн 3 % річних та 7026, 07 грн інфляційних втрат.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов`язань за Договором, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахуванням з урахуванням зазначеної практики Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 7026, 07 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 %, суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 2951, 00 грн.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТРІВІЖН» (01054, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЯРОСЛАВІВ ВАЛ , будинок 13/2Б, ідентифікаційний код 40698959) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ПО УТРИМАННЮ ЗЕЛЕНИХ НАСАДЖЕНЬ ОБОЛОНСЬКОГО РАЙОНУ м. КИЄВА (04073, місто Київ, МОСКОВСЬКИЙ ПРОСПЕКТ, будинок 26-А, ідентифікаційний код 05416745) заборгованість у розмірі 38 192 (тридцять вісім тисяч сто дев`яносто дві) грн 40 коп., 3 % річних у розмірі 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 7026 (сім тисяч двадцять шість) грн 07 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва