УХВАЛА

м. Київ

24.11.2021Справа № 910/18363/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн» про забезпечення позову у справі №910/18363/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс»

про стягнення 2219871,02 грн

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» (далі - відповідач) про стягнення 2219871,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки №220420 від 22.04.2021 не в повному обсязі розрахувався за отриманий товар, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 2219871,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18363/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 30.11.2021.

22.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову відповідної до якої просить вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» в межах суми стягнення, які знаходяться на всіх відкритих рахунках і вкладах, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що вказана заява і додані до неї документи підлягають поверненню з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 3 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 року становить 2270,00 грн.

Таким чином, за подання заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 1135,00 грн.

Як вбачається з доданих заявником до заяви про забезпечення позову додатків, в якості доказів сплати судового збору позивачем надано платіжне доручення №4370 від 09.11.2021 на суму 1135,00 грн.

Судом здійснено перевірку зарахування судового збору до Державного бюджету України та встановлено, що вказане платіжне доручення №4370 від 09.11.2021 на суму 1135,00 грн було надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн» як доказ сплати судового збору за раніше подану ним заяву про забезпечення позову у справі №910/18363/21, за результатом розгляду якої було постановлено ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, що підтверджується актом суду №910/18363/21 від 22.11.2021.

За таких обставин, подане до заяви про забезпечення позову платіжне доручення №4370 від 09.11.2021 на суму 1135,00 грн не може бути прийняте судом як належний та допустимий доказ сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі за подання до суду даної заяви про забезпечення позову, оскільки вказані грошові кошти вже зараховані до Державного бюджету України в межах справи №910/18363/21 за раніше подану заяву про забезпечення позову, яка розглянута по суті.

Отже, заявником недотримані вимоги частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не надано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі та порядку.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копії документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01.07.2020 №144 з 2021-09-01). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Тоді як письмові докази, копії яких додано до заяви про забезпечення позову засвідчені від імені представника позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн») адвокатом Горбовим В.А. із очевидним застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису - факсиміле.

Факсиміле з латині «facsimile» - зробити подібне. Так, фактично - це печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього.

У свою чергу, підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи; виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення; наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Отже, факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису певної особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну волю особи, чий підпис відтворено.

Приймаючи до уваги те, що використання факсиміле при засвідченні додатків до заяви про забезпечення позову не передбачено чинним законодавством, суд дійшов висновку, що заявником недотримані вимоги пункту 7 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексу України, обов`язок заявника додавати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, а також належним чином засвідчених доказів. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом повертати заяву заявнику.

Частина 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки подана заява не відповідає вимогам статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн» підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 74, 91, 123, 136, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпіті продакшн» про забезпечення позову подану одночасно з позовною заявою повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 24.11.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко