ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 листопада 2021 року м. Черкаси справа № 925/1615/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Чевгуза О.В., без повідомлення учасників справи, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 від 22 листопада 2021 року про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Малого приватного підприємства «Агропромресурси» (вул. Котовського, (на сьогодні Виговського) 127А, м. Умань, 20300, ) до ОСОБА_2 (фактично проживає АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання недійсним договору дарування частки в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» від 26.11.2015, реєстровий номер 4667, що укладений між боржником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Роголь Г.І.

Одночасно з пред`явленням позову позивач подав заяву від 22 листопада 2021 року про забезпечення позову, в якій просить суд :

- заборонити відповідачам вчиняти дії по розпорядженню часткою в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» в розмірі 79,52% до винесення кінцевого рішення суду в справі;

- заборонити Малому приватному підприємству «Агропромресурси» вчинювати дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства до винесення кінцевого рішення суду в справі.

В обґрунтування заяви представник позивача вказує, що останній вимушений звертатись з даною заявою про забезпечення позову шляхом судової заборони відчуження спірної частки засновником Малого приватного підприємства «Агропромресурси» та відчуження іншого майна даного підприємства, яке за твердженням заявника може бути також окремо відчужене з метою вже приведення до неплатоспроможності і самого Малого приватного підприємства «Агропромресурси» , оскільки після відкриття провадження в справі ОСОБА_2 може вплинути на своїх близьких родичів - дружину - ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 та зможе безперешкодно відчужити все спірне майно в справі, оформивши ряд договорів про платне чи безплатне їх відчуження на третіх осіб, чим буде порушено право позивача на ефективний судовий захист в даній справі, значно утруднить чи унеможливить взагалі виконання рішення суду.

Також представник позивача зазначає, що боржник вже неодноразово вчиняв ряд безвідплатних угод зі своїм майном, унаслідок вчинення таких угод та спірної в справі угоди привів себе до повної неплатоспроможності. Така неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 є штучною, вчинена виключно на шкоду позивача, адже він продовжує обіймати керівну посаду в своєму підприємстві, істотну частку якого подарував своєму сину. Факт дарування частки в підприємстві скривав перед позивачем, адже і в час, коли отримував кошти на розвиток свого підприємства, вже не був його засновником, хоча подана до позову довідка від підприємства - відповідача свідчить, що запозичені у позивача кошти саме й були покладені для розвитку підприємства МПП «Агропромресурси» .

Розглянувши викладені у заяві вимоги про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

З огляду на те, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору дарування частки в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» від 26.11.2015, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог у разі відчуження відповідачами частки в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» в розмірі 79,52% або в разі відчуження відповідачами основних засобів та нерухомого майна підприємства.

Розглянувши викладені у заяві вимоги про забезпечення позову, беручи до уваги, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 від 22 листопада 2021 року про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, містить обґрунтовані мотиви та посилання на докази, на підставі яких суд вважає за доцільне заяву задовольнити.

Заходи забезпечення позову, про застосування яких судом просить заявник, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких позивач просить вжити ці заходи.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів у відповідності до ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні.

Суд зазначає, що відповідачі чи інші зацікавлені особи не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 136-141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 від 22 листопада 2021 року про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відповідачам вчиняти дії по розпорядженню часткою в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» в розмірі 79,52% до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Заборонити Малому приватному підприємству «Агропромресурси» вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Стягувачем за ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржниками за ухвалою є: Мале приватне підприємство «Агропромресурси» (вул. Котовського, (на сьогодні Виговського) 127А, м. Умань, 20300, );

ОСОБА_2 (фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та завул. Травневий, 4, с. Городецьке, Уманський район, код РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дана ухвала набирає законної сили 26 листопада 2021 року, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 26 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 ГПК України, та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя О.В. Чевгуз