ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 справа № 914/1978/21

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр охорони здоровя акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик, м. Львів

про стягнення 689 872,08грн. заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Побігайленко Ю.Б.-В.

Представники:

Від позивача: Тицька Оксана Богданівна - представник;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр охорони здоровя акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик, м. Львів про стягнення 689 872,08грн. заборгованості, з якої: 525 016,80грн. заборгованість за непоставлений газ, 85 474,07грн. пеня та 79 381,21грн. штраф.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року позов залишено без руху, позивачу встановлено строк для виправлення виявлених недоліків.

15.07.2021 року від позивача на поштову адресу суду надійшла заява за вх.№16516/21, про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунено недоліки позовної заяви та додано докази надіслання її відповідачу.

Ухвалою суду від 20.07.2021 року господарським судом Львівської прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 03.08.2021 року на 14:45 год.

02.08.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання за вх.№ 17968/21 про відкладення розгляду справи.

02.08.2021 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву за вх.№ 17983/21, про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкладено підготовче засідання на 16.09.2021р. о 10год. 50хв.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 07 жовтня 2021 року на 10:30 год.

07.10.2021 року представником позивача подано через канцелярію суду клопотання за вх.№ 23515/21 про долучення до матеріалів доказів в підтвердження факту відмови відпуску товару позивачу.

Ухвалою суду від 07.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 04.11.2021 р. о 09:30 год.

В судове засідання 04.11.2021 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити.

В судове засідання 04.11.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, суд належним чином та завчасно (11.10.2021 року) повідомив відповідача про день та час розгляду справи, про що свідчить список розсилки поштової кореспонденції, жодних заяв, клопотань чи відзиву від відповідача станом нас розгляду справи не надходило.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвали суду надіслані учасникам справи за адресами, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, яка вказана позивачем у позовній заяві.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення відповідача про розглядуваний спір. Одночасно, суд зазначає, що відповідачу відомо про розглядуваний спір, оскільки від нього на адресу суду надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про судовий процес.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами загального позовного провадження, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (постачальник) укладені договори №ЦОЗ/ТН-339 від 31.07.2020 та №ЦОЗ/ТН-340 від 31.07.2020 про закупівлю товару. За умовами укладених договорів Постачальник приймає на себе зобов`язання поставити (передати) виробничим підрозділам Замовника у власність нафту та дистиляти (паливо дизельне та бензин А-95) в асортименті, відповідної якості, кількості, одиниці виміру, ціною та загальній вартості, які зазначені у Специфікації, а Замовник, зобов язується оплатити і прийняти вказаний Товар по товарно-розпорядчим документам Постачальника (талон або картка) в строки та на умовах, визначених цим договором.

У період з грудня 2020 року по червень 2021 року, при звернені до АЗС постачальника, перелік яких визначений у Додатку №2 до договору, для отримання товару, а саме: ДП та бензину А-95 лікарні отримували відмову, з посиланням на технічні проблеми, про що свідчать додані позивачем до матеріалів справи копії службових документів №35548 (КП), №35549 (КП), №35649 (КП), №35648 (КП), які підтверджують факт відмови відпуску товару на АЗС постачальника.

За договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-339 позивачем було отримано 3390 літрів бензину. Кількість неотриманого товару за даним договором складає 14730 літрів, сума заборгованості за непоставлений товар складає 272 210,40грн.

За договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-340 фактично позивачем було отримано 4 730 літрів дизельного палива. Кількість неотриманого товару за даним договором складає 14 630 літрів, сума заборгованості за непоставлений товар складає 252 806,40грн.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач своїми листами від 26.01.2021 року №708, від 05.02.2021 року №1093 повідомляв позивача визнавав факт непоставки пального, пояснюючи, що відмова у реалізації пального відбувається по причині технічних проблем на сервісі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, порушення строків поставки товару та поставку товару в недостатній кількості, позивач просить стягнути з відповідача, згідно прохальної частини позовної заяви 85 474,07грн.- пені та 79 381,21грн. 20% штрафу.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт укладення договору поставки, його неналежне виконання в частині непоставки товару, застосування за прострочення виконання грошового зобов`язання (за неналежне виконання) нарахування пені та штрафу у спосіб визначеним договором.

Між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр охорони здоров`я» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (постачальник) укладені договори №ЦОЗ/ТН-339 від 31.07.2020 та №ЦОЗ/ТН-340 від 31.07.2020 про закупівлю товару.

За умовами укладених договорів Постачальник приймає на себе зобов`язання поставити (передати) виробничим підрозділам Замовника у власність нафту та дистиляти (паливо дизельне та бензин А-95) в асортименті, відповідної якості, кількості, одиниці виміру, ціною та загальній вартості, які зазначені у Специфікації, а Замовник, зобов язується оплатити і прийняти вказаний Товар по товарно-розпорядчим документам Постачальника (талон або картка) в строки та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. договорів встановлено, що товар постачається Замовнику, відповідно до умов цього договору, у вигляді талонів або карток в узгоджених сторонами партіях Товару. Талони або картки є товарно-розпорядчим документами на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на АЗС, та не є розрахунковим чи платіжним засобом, (п. п. 1.5. договорів).

Відповідно до Специфікації до договору №Ц03/ТН-339 від 31.07.2020 з урахуванням внесених змін Додатковою угодою №1 від 30.12.2020, Постачальник зобов`язався поставити товар - бензин А-95, бензин автомобільний АИ-95-К5-Євро у кількості 30624л на загальну суму 565 931,52 грн., у т.ч. ПДВ 94 321,92 грн.

Відповідно до Специфікації до договору №ЦОЗ/ТН-340 від 31.07.2020 з урахуванням внесених змін Додатковою угодою №1 від30.12.2020, Постачальник зобов`язався поставити товар - дизельне паливо mustang ДП-З-Євро 5-ВО (зимове) паливо дизельне ДП-Л-Євро 5-ВО клас С (літнє) у кількості 29064л на загальну суму з ПДВ 502 225,92 грн.

Умови поставки товару за цим договором - самовивіз товару Отримувачем з місця поставки товару - АЗС Постачальника, які обслуговують талони або картки Постачальника. Перелік АЗС для отримання товару Отримувачем зазначається в Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього договору. (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 4.3. договорів, талон або картка є підставою для видачі Отримувачу з АЗС вказаного у ньому об`єму і марки товару. Факт передачі Карток або Талонів у власність Замовника, згідно умов договорів, підтверджується сторонами видатковою накладною (п. 4.9. договорів).

Відповідно до п. 6.1. договору Замовник здійснює оплату за фактом поставки Товару (передачі Талонів або Карток) шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі XV цього договору, на підставі видаткової накладної та на підставі виставленого рахунку-фактури, з правом відстрочення платежу 30 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної.

Відповідно до матеріалів справи, за договором №ЦОЗ/ТН-339 від 31.07.2020 позивачем отримано карток на 18 120 літрів бензину, що підтверджується: видатковою накладною №160920/5 від 16.09.2020 на 1160 літрів на суму 21436,80грн. з ПДВ; видатковою накладною №280920/11 від 28.09.2020 на 1640 літрів на суму 30 307,20грн. з ПДВ; видатковою накладною №101120/1 від 10.11.2020 на 1160 літрів на суму 21 436,80грн. з ПДВ; видатковою накладною №150920/11 від 15.09.2020 на 9210 літрів на суму 170 200,80грн. з ПДВ; видатковою накладною №90920/7 від 09.09.2020 на 2950 літрів на суму 54 516,00грн. з ПДВ.; видатковою накладною №50820/10 від 05.08.2020 на 2000 літрів на суму 36 960,00грн. з ПДВ.

Всього позивачем було отримано карток на 18 120 літрів бензину на загальну суму 334 857, 60 з ПДВ.

Зобов`язання по договору №ЦОЗ/ТН-339 від 31.07.2020 позивачем були виконані, отримані картки та талони згідно видаткових накладних оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи: №3307752 від 24.12.2020 на суму 21436,80грн., №3194384 від 11.11.2020 на суму 30307,20грн., №3156969 від 29.10.2020 на суму 21436,80грн., №3155940 від 29.10.2020 на суму 170200,80грн., №3144585 від 23.10.2020 на суму 54516,00грн., №3077005 від 29.09.2020 на суму 36960,00грн. Всього на загальну суму 334857,60грн.

За договором №ЦОЗ/ТН-340 від 31.07.2020 позивачем було отримано карток на 19 360 літрів дизельного палива, що підтверджується видатковою накладною №201120/5 від 20.11.2020 на 4000 літрів на суму 69120,00грн. з ПДВ.; видатковою накладною №101120/2 від 10.11.2020 на 2660 літрів на суму 45964,80грн.; видатковою накладною №280920/10 від 28.09.2020 на 1780 літрів на суму 30758,40грн. з ПДВ; видатковою накладною №150920/10 від 15.09.2020 на 4710 літрів на суму 81388,80грн.; видатковою накладною №90920/6 від 09.09.2020 на 3210 літрів на суму 55468,80грн. з ПДВ.; видатковою накладною №50820/9 від 05.08.2020 на 3000 літрів на суму 51840,00грн. з ПДВ.

Всього позивачем було отримано карток на 19 360 літрів дизельного палива на загальну суму 334 540,80грн. з ПДВ.

Зобов`язання по договору №ЦОЗ/ТН-340 від 31.07.2020 позивачем були виконані, отримані картки та талони згідно видаткових накладних оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: №3372323 від 13.01.2021 на суму 69120,00грн., №3307738 від 24.12.2020 на суму 45964,80грн., №3194251 від 11.11.2020 на суму 30758,40грн., №3155965 від 29.10.2020 на суму 81388,80грн., №3144595 від 23.10.2020 на суму 55468,80грн., №3077022 від 29.09.2020 на суму 54840,00грн. Всього на загальну суму 334 540,80грн.

Згідно умов п. 4.2. договорів приймання-передача товару здійснюється цілодобово на АЗС Постачальника, шляхом заправки автомобілів Отримувача, при пред`явленні талонів та карток.

Згідно п. п. 7.3.2. договорів Постачальник зобов`язався передати товар замовнику по талонах або картках на момент їх подання через АЗС Постачальника.

Гарантійним листом від 01.07.2020 року №7426 директор ТзОВ «Кондор Логістик» гарантував, що заправка автотранспорту Замовника за талонами та скретч-картками на партнерських АЗС «WOG» буде здійснюватися цілодобово по всій території України.

Відповідно до матеріалів справи, отримувачами дизельного палива та бензину по укладеним договорам є лікарні Замовника, а саме: вісім клінічних лікарень на залізничному транспорті: 3 - в Києві, 2 в Харкові, та по одній в Дніпрі, Одесі та Львові.

У період з грудня 2020 року по червень 2021 року, при звернені до АЗС постачальника, перелік яких визначений у Додатку №2 до договору, для отримання товару, а саме: ДП та бензину А-95 лікарні отримували відмову, з посиланням на технічні проблеми, про що свідчать додані позивачем до матеріалів справи копії службових документів №35548 (КП), №35549 (КП), №35649 (КП), №35648 (КП), які підтверджують факт відмови відпуску товару на АЗС постачальника.

За позивачем було отримано 3390 літрів бензину. Кількість неотриманого товару за даним договором складає 14730 літрів, сума заборгованості за непоставлений товар складає 272 210,40грн.

За договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-340 фактично позивачем було отримано 4 730 літрів дизельного палива. Кількість неотриманого товару за даним договором складає 14 630 літрів, сума заборгованості за непоставлений товар складає 252 806,40грн.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач своїми листами від 26.01.2021 року №708, від 05.02.2021 року №1093 повідомляв позивача визнавав факт непоставки пального, пояснюючи, що відмова у реалізації пального відбувається по причині технічних проблем на сервісі.

Умовами укладених договорів встановлено, зокрема, п. 1.6 Договору, отримання товару отримувачем здійснюється через мережу автозаправних станцій. Постачальник має мережу власних АЗС та/або партнерських АЗС та/або орендованих АЗС, перелік яких зазначається в Додатку №2 до договорів (п.п.1.7 договорів). Приймання-передача товару за цим договором здійснюється цілодобово на АЗС Постачальника, шляхом заправки автомобілів Отримувача, при пред`явленні талонів або карток, про що зазначено у п. 4.2. договорів.

Відповідно до п. 7.3.2. договорів Постачальник зобов`язаний передати товар замовнику по талонах або картках на момент їх подання через АЗС Постачальника.

Відповідно до довідки про контрагента від 01.07.2020 №7433 ТзОВ «Кондор Логістик» співпрацює з ТзОВ «ВОГ КАРД» відповідно до договору №ПК-07055 поставки партіями з використанням паливних карток від 17.12.2018 та Додаткової угоди від 28.12.2019. Відповідно до укладеного договору та додаткової угоди реалізація нафтопродуктів через смарт картки/карти на пальне та талони повинна відбуватися на АЗС «WOG» цілодобово по всій території України.

Листом від 16.04.2021 №280 ТзОВ «Вог Кард» повідомив, що операції по паливних картках, які видані ТзОВ «Кондор Логістик» не відбуваються по причині відсутності коштів на картках.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог договорів, позивачем було направлено відповідачу претензію №06/59 від 23.02.2021 року, у якій позивач зазначив, що відповідачем порушені умови укладених договорів та ним не надано виробничим підрозділам позивача, товару в асортименті та кількості, яка зазначена в талонах та картках, що були пред`явлені на АЗС постачальника (відповідача). Дана претензія отримана відповідачем 25.02.2021 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. 07.04.2021 позивачем повторно надіслано претензію з вимогою до відповідача про виконання умов укладених договорів.

04 березня 2021 року відповідачем надіслано лист-звернення позивачу №1351, яким гарантує виконання умов Договорів в повному обсязі, проте відповідно до матеріалів справи такі умови договорів щодо поставки товару в повних обсягах відповідачем перед позивачем не виконано.

Відтак, відповідно до матеріалів справи відповідач не поставив позивачу оплачений у повному обсязі товар, а саме: за договором від 31.07.2020 року №ЦОЗ/ТН-339 у кількості 14 730 літрів на суму 272 210,40грн., та за договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-340 в кількості 14 630 літрів на суму 252 806,40грн., на загальну суму 525 016,80грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п.8.1. договорів, у разі порушення строків поставки товару або поставки його в неповному обсязі від заявленої Замовником, Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Згідно п. 8.2 договорів, якщо поставлений товар не відповідає якості, стандартам, технічним умовам та іншій документації або умовам цього договору, а також якщо товар поставлений (переданий) в недостатній кількості, постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості неякісного та/або недопоставленого товару.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, порушення строків поставки товару та поставку товару в недостатній кількості, позивач просить стягнути з відповідача, згідно прохальної частини позовної заяви 85 474,07грн.- пені та 79 381,21грн. 20% штрафу.

Норми права та висновки суду.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як встановлено судом, умовами п. п. 4.3. договорів від 31.07.2020 №Ц03/ТН-339 та від 31.07.2020 №Ц03/ТН-340, талон або картка є підставою для видачі Отримувачу з АЗС вказаного у ньому об`єму і марки товару. Факт передачі Карток або Талонів у власність Замовника, згідно умов договорів, підтверджується сторонами видатковою накладною (п. 4.9. договорів).

Таким чином, факт підписання сторонами видаткових накладних по договору №ЦОЗ/ТН-339 від 31.07.2020: №160920/5 від 16.09.2020, №280920/11 від 28.09.2020,, №101120/1 від 10.11.2020 , №150920/11 від 15.09.2020 , №90920/7 від 09.09.2020, №50820/10 від 05.08.2020 на загальну суму 334 857, 60 з ПДВ та факт підписання видаткових накладних по договору №ЦОЗ/ТН-340 від 31.07.2020: №201120/5 від 20.11.2020, №101120/2 від 10.11.2020 , №280920/10 від 28.09.2020, №150920/10 від 15.09.2020, №90920/6 від 09.09.2020, №50820/9 від 05.08.2020, на загальну суму 334 540,80грн. з ПДВ, не свідчив про факт передачі товару позивачу, а лише підтверджував факт передачі скретч-карток/талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Водночас, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи, не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар за договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-339 в кількості 14730 літрів на суму 272 210,40грн., та не передано позивачу замовлений та оплачений товар за договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-340 в кількості 14 630 літрів на суму 252 806,40грн.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач своїми листами від 26.01.2021 року №708, від 05.02.2021 року №1093 повідомляв позивача визнавав факт непоставки пального, пояснюючи, що відмова у реалізації пального відбувається по причині технічних проблем на сервісі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми сплачених коштів.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 272 210,40грн. за договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-339, та стягнення 252 806,40грн. за договором від 31.07.2020 №Ц03/ТН-340 на загальну суму 525 016,80грн., є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

Щодо стягнення пені та штрафу

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, порушення строків поставки товару та поставку товару в недостатній кількості, позивач просить стягнути з відповідача, згідно прохальної частини позовної заяви 85 474,07грн.- пені та 79 381,21грн. 20% штрафу.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Відповідно до п.8.1. договорів, у разі порушення строків поставки товару або поставки його в неповному обсязі від заявленої Замовником, Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Згідно п. 8.2 договорів, якщо поставлений товар не відповідає якості, стандартам, технічним умовам та іншій документації або умовам цього договору, а також якщо товар поставлений (переданий) в недостатній кількості, постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 20 (двадцять) відсотків вартості неякісного та/або недопоставленого товару.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу претензію №06/59 від 23.02.2021 року, у якій позивач зазначив, що відповідачем порушені умови укладених договорів та ним не надано виробничим підрозділам позивача, товару в асортименті та кількості, яка зазначена в талонах та картках, що були пред`явлені на АЗС постачальника (відповідача). Дана претензія отримана відповідачем 25.02.2021 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Відтак, строк з якого повинно відбуватися нарахування штрафу та пені настає у позивача з 05.03.2021 року.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18, від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Щодо нарахування позивачем пені у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, то суд зазначає, що статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, перевіривши періоди нарахування пені, які зазначені неправильно, з врахуванням вимог ст. 232 ГК України, здійснивши перевірку нарахування пені та штрафу, з врахуванням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», та згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, та з врахуванням вимог прохальної частини позовної заяви, прийшов до висновку що стягненню підлягає пеня в розмірі 21 446,58грн. та штраф в межах заявлених позовних вимог в сумі 79 381,21 грн., а в задоволенні решти пені слід відмовити.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягають: кошти за непоставлений товар у розмірі 525 016,80грн., 21 446,58грн.- пені, 79 381,21грн. штрафу, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 10 348,08грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 9 387,66грн.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кондор Логістик (79044, м. Львів, вул. Єфремова, буд. 84, кв. 1Б, ідентифікаційний код 39046990) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (06680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі філії Центр охорони здоровя акціонерного товариства Українська залізниця (03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 9, , р/р НОМЕР_1 центр. р/р НОМЕР_2 ТВБВ №10026/0124 філія ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, ІПН 55 ) 525 016,80грн. заборгованості, 21 446,58грн. пені, 79 381,21грн. штрафу та 9387,66 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 12.11.2021р.

Суддя Коссак С.М.