ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року Справа № 915/1259/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьбудресурс" (55002, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Енергобудівників, буд. 15, кв. 9, ідентифікаційний код 40812723), представник позивача - адвокат Лохматов А.О. (адреса ел. пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 , e-mail: )

в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, ідентифікаційний код 20915546, e-mail: )

про: стягнення 139540,61 грн.

в с т а н о в и в:

16.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Південьбудресурс" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 11-08/21 від 11.08.2021 (вх. № 12471/21) про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості за неналежне виконання договору на постачання товару № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020 в сумі 139540,61 грн., яка складається з 29455,16 грн. - 3% річних, 110085,45 грн. - індексу інфляції, а також 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу та 2270,00 грн. - судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано допущенням відповідачем прострочення грошового зобов`язання за договором постачання товару № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020, заборгованість за яким стягнуто з відповідача на користь позивача рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 у справі № 915/130/21, на частину якої позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних за період прострочення з 26.01.2021 по 07.07.2021 у розмірі 29455,16 грн. та індекс інфляції за період з лютого по червень 2021 року у розмірі 110085,45 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2021 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.

Так, ухвалою суду від 20.08.2021 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, оформлений у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Копію вказаної ухвали, яку направлено на адресу місцезнаходження відповідача, останній отримав 16.09.2021, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 820).

Крім того, вказану ухвалу суду про відкриття провадження у справі представник відповідача отримав у відділі документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області 07.09.2021, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду. Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву мав тривати до 01.10.2021 включно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 у справі №915/130/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьбудресурс" заборгованість за поставлений товар за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020 в сумі 2255907,84 грн., три відсотки річних в сумі 11012,64 грн., інфляційні нарахування в сумі 30925,21 грн., а також 34466,94 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 2941,36 грн. відмовлено позивачу.

На підставі зазначеного рішення Господарським судом Миколаївської області 29.06.2021 видано наказ.

Відповідач оплатив у повному обсязі заборгованість за вказаним наказом суду в сумі 2290374,78 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями платіжних доручень № АЭС/4917 від 08.07.2021, № УПТК/1028 від 08.07.2021, № УПТК/1027 від 08.07.2021 та копією виписки по рахунку позивача в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві за 08.07.2021.

Вищевказаним судовим рішенням встановлено факт поставки відповідачу товару на суму 2255907,84 грн. за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020. Відповідач зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим несплачена заборгованість за поставлений товар складала 2255907,84 грн.

Згідно ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, встановлені рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 у справі №915/130/21 обставини мають преюдиційне значення для вирішення даного спору, в якому беруть участь ті ж самі сторони.

Таким чином, факт постачання позивачем відповідачу товару за вказаним договором не потребує повторного доведення, зокрема, і не потребує повторного доведення факт допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання за даним договором.

Отже, під час розгляду спору у справі №915/130/21 господарським судом встановлено, що 09 квітня 2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піденьбудресурс", як постачальником, був укладений Договір на постачання товару № 53-123-01-20-06285 (далі - Договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 44330000-2 по ДК 021:2015 - Будівельні прути, стрижні, дроти та профілі (Круг, кутник, дріт, швелер сталеві) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2018 року. Постачальник забезпечує виконання гарантійних зобов`язань відповідно до розділу 6 Договору. Місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ.

За умовами наведеного Договору:

- загальна вартість товару є твердою та складає: разом: 1880000,00 грн. без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 376000,00 грн.; всього з ПДВ: 2256000,00 грн. (п. 2.1 Договору);

- за даним договором оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 Договору);

- постачання здійснюється на протязі 90 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.06.2020, на умовах: DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника (п. 3.1 Договору);

- з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ); електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановлену чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН; документ який підтверджує якість товару (паспорт або керівництво з експлуатації або інше) (п. 3.2 Договору);

- датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 Договору);

- у разі порушення зобов`язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п. 4.1 Договору);

- приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС" (п. 5.1 Договору);

- сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладення даного договору. Якщо будь-які з таких обставин безпосередньо вплинули на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договорі, то цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини (п. 7.1 Договору);

- всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (п. 8.1 Договору);

- претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання (п. 8.2 Договору);

- договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою (п. 12.1 Договору);

- дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2021 (п. 12.2 Договору);

- закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього Договору, та виконання діючих зобов`язань (п. 12.3 Договору).

Між сторонами також була погоджена та підписана Специфікація № 1 на суму 2256000,00 грн., яка є Додатком № 1 до Договору № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020.

Додатковою угодою № 1 від 08.07.2020 сторони погодили внесення змін до Договору, шляхом викладення п 3.1 Договору в такій редакції:

"Постачання здійснюється на протязі 150 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.08.2020, на умовах: DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника".

Договір зі Специфікацією та Додатковою угодою до нього, скріплені підписами та печатками обох сторін.

Вказаним рішенням суду встановлено, що на виконання умов вищенаведеного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Південьбудресурс" поставило Відокремленому підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція", а останній прийняв у власність товар на загальну суму 2255907,84 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних:

- № 13 від 14.04.2020 на суму 186072,00 грн. Постачання відбулося 21.04.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати;

- № 30 від 04.09.2020 на суму 450024,00 грн. Постачання відбулося 04.09.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати;

- № 31 від 16.09.2020 на суму 677138,40 грн. Постачання відбулося 17.09.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати;

- № 32 від 24.09.2020 на суму 433291,20 грн. Постачання відбулося 25.09.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати;

- № 33 від 25.09.2020 на суму 225304,80 грн. Постачання відбулося 25.09.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати;

- № 34 від 28.09.2020 на суму 44544,00 грн. Постачання відбулося 28.09.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати;

- № 35 від 21.10.2020 на суму 239533,44 грн. Постачання відбулося 22.10.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК "Енергоатом" ВП "Складське господарство", із зазначенням вказаної дати.

Отже, відповідно до наданих суду позивачем доказів та вищезазначених обставин, що не спростовані відповідачем, відповідач свого обов`язку по оплаті товару в сумі 2255907,84 грн., поставленого за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020, не виконав, що і спонукало позивача звернутися до господарського суду з позовом у справі №915/130/21.

Окрім основного боргу, позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3% річних на загальну суму 13954,00 грн. та інфляційні нарахування на загальну суму 30925,21 грн.

Суд погодився з посиланням відповідача на необхідність врахування при визначенні строку здійснення розрахунків за поставлений товар дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних нарахувань.

Так, судом було здійснено перерахунок 3% річних і встановлено, що обґрунтованою сумою трьох відсотків річних у спірних правовідносинах є 11012,64 грн., зокрема:

- по видатковій накладній № 13 від 14.04.2020 за період з 18.07.2020 по 25.01.2021 на суму 2929,39 грн.;

- по видатковій накладній № 30 від 04.09.2020 за період з 28.11.2020 по 25.01.2021 на суму 2215,76 грн.;

- по видатковій накладній № 31 від 16.09.2020 за період з 18.12.2020 по 25.01.2021 на суму 2168,42 грн.;

- по видатковій накладній № 32 від 24.09.2020 за період з 08.12.2020 по 25.01.2021 на суму 1707,18 грн.;

- по видатковій накладній № 33 від 25.09.2020 за період з 08.12.2020 по 25.01.2021 на суму 887,71 грн.;

- по видатковій накладній № 34 від 28.09.2020 за період з 07.12.2020 по 25.01.2021 на суму 179,16 грн.;

- по видатковій накладній № 35 від 21.10.2020 за період з 18.01.2021 по 05.03.2021 на суму 925,32 грн.

За такого, суд відмовив позивачу у стягненні з відповідача 3% річних у сумі 2941,36 грн.

Також судом було здійснено перерахунок інфляційних нарахувань і встановлено, що обґрунтованою сумою інфляційних нарахувань у спірних правовідносинах є 45798,83 грн., зокрема:

- по видатковій накладній № 13 від 14.04.2020 за період з серпня 2020 року по січень 2021 року на суму 9096,20 грн.;

- по видатковій накладній № 30 від 04.09.2020 за період з грудня 2020 року по січень 2021 року на суму 9953,18 грн.;

- по видатковій накладній № 31 від 16.09.2020 за період з грудня 2020 року по січень 2021 року на суму 8802,80 грн.;

- по видатковій накладній № 32 від 24.09.2020 за період з грудня 2020 року по січень 2021 року на суму 9583,10 грн.;

- по видатковій накладній № 33 від 25.09.2020 за період з грудня 2020 року по січень 2021 року на суму 4983,07 грн.;

- по видатковій накладній № 34 від 28.09.2020 за період з грудня 2020 року по січень 2021 року на суму 985,18 грн.;

- по видатковій накладній № 35 від 21.10.2020 за лютий 2021 року на суму 2395,30 грн.

Водночас суд, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України, не виходячи за межі позовних вимог, з огляду на принцип диспозитивності господарського судочинства, стягнув з відповідача інфляційні витрати саме в заявленій позивачем сумі - 30925,21 грн.

Зазначене вбачається зі змісту рішення суду, а також з наданих позивачем копій Договору на постачання товару № 53-123-01-20-06285 від 09.04.2020, видаткових накладних № 13 від 14.04.2020, № 30 від 04.09.2020, № 31 від 16.09.2020, № 32 від 24.09.2020, № 33 від 25.09.2020, № 34 від 28.09.2020, № 35 від 21.10.2020 (а.с. 18-37), що були предметом розгляду у справі № 915/130/21.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі встановлені статтею 625 ЦК України.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 7.1 п. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Зазначена позиція підтверджена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Як вже було встановлено судом, відповідачем здійснено оплату за рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 у справі № 915/130/21 в сумі 2290374,78 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями платіжних доручень № АЭС/4917 від 08.07.2021, № УПТК/1028 від 08.07.2021, № УПТК/1027 від 08.07.2021 та копією виписки по рахунку позивача в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві за 08.07.2021.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі.

Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16 та Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 913/70/18). Інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Так, позивачем нараховано відповідачу 29455,16 грн. - 3% річних від суми заборгованості за сукупний період з 26.01.2021 по 07.07.2021 (включно), а саме: нараховано на суму боргу 2016374,40 грн. (за видатковими накладними № 13 від 14.04.2020, № 30 від 04.09.2020, № 31 від 16.09.2020, № 32 від 24.09.2020, № 33 від 25.09.2020, № 34 від 28.09.2020) за період з 26.01.2021 по 07.07.2021 (включно) (163 дні) в розмірі 27013,89 грн., нараховано на суму боргу 239533,44 грн. (за видатковою накладною № 35 від 21.10.2020) за період з 06.03.2021 по 07.07.2021 (включно) (124 дні) в розмірі 2441,27 грн. Детальний розрахунок 3% річних наявний у матеріалах справи (а.с. 10).

Розрахунок суми 3% річних є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Позивачем також нараховано відповідачу 110085,45 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування здійснено на суму боргу 2016374,40 грн. (за видатковими накладними № 13 від 14.04.2020, № 30 від 04.09.2020, № 31 від 16.09.2020, № 32 від 24.09.2020, № 33 від 25.09.2020, № 34 від 28.09.2020) за період з лютого по червень 2021 року в розмірі 100622,10 грн. та на суму боргу 239533,44 грн. (за видатковою накладною № 35 від 21.10.2020) за період з березня по червень 2021 року в розмірі 9463,35 грн. Судом встановлено, що позивачем правильно застосовано індекси інфляції, період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (а.с. 11).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 29455,16 грн. та індексу інфляції в розмірі 110085,45 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, ідентифікаційний код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьбудресурс" (55002, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Енергобудівників, буд. 15, кв. 9, ідентифікаційний код 40812723) 139540,61 грн., які складаються з 29455,16 грн. - 3% річних, 110085,45 грн. - інфляційних нарахувань, а також 2270,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17.11.2021 (у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді).

Суддя В.С. Адаховська