ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 справа № 914/2203/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Аварійно-технічний центр, с.Шевченкове Київської обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Транс Ойл Сервіс, м.Львів

про: стягнення заборгованості та відшкодування штрафних санкцій за договором закупівлі бензину, дизельного палива в розмірі 885 046,77 грн.

Представники сторін:

від позивача: Тютюник В.О. представник згідно повноважень, які містяться в матеріалах справи

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 р. Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Аварійно-технічний центр звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Транс Ойл Сервіс про стягнення заборгованості та відшкодування штрафних санкцій за договором закупівлі бензину, дизельного палива в розмірі 885 046,77 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 26.07.2021 р. судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у даній справі призначено на 15.09.2021 р.

Ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області від 15.09.2021 р. підготовче судове засідання у даній справі призначено на 29.09.2021.

24.09.2021 р. від представника відповідача на адресу суду в систему «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 29.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2203/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 18.10.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 18.10.2021 р. розгляд справи по суті відкладено на 10.11.2021.

Ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області суду від 10.11.2021 розгляд справи по суті призначено на 18.11.2021 на 09:15 год.

Розгляд справи відкладався із підстав, зазначених в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

12.11.2021 р. представником позивача подано на електронну адресу суду клопотання за вх. №26732/21, в якому позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання, яке призначено на 18.11.2021 на 09:15 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 15.11.2021 р. судом постановлено клопотання представника Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Аварійно-технічний центр за вх. №26732/21 від 12.11.2021 р. про проведення судового засідання 18.11.2021 р. у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволити. Проведення судового засідання 18.11.2021 здійснити в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку EаsyCon (https:/easycon.com.ua/).

18.11.2021 р. представник позивача в судове засідання, яке проводилось в режимі відео конференції, з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судових засіданнях. Просив позов задоволити повністю.

10.11.2021 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті черговий раз не з`явився, вимог ухвали суду від 26.07.2021 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Суд зазначає, що упродовж розгляду справи № 914/2203/21 представником відповідача подавались на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема, клопотання представника відповідача за вх. № 21339/21 від 14.09.2021 р., за вх. № 22707/21 від 28.09.2021 р., за вх. № 24038/21 від 18.10.2021 р., за вх. № 26383/21 від 09.11.2021 р.

Також 24.09.2021 р. від представника відповідача на адресу суду в систему «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.

Крім того, 10.11.2021 р. за вх. № 26443/21 представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, із врахуванням чого, для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, розгляд справи відкладено на 18.11.2021 р.

Однак, станом на 18.11.2021 р., тобто на час прийняття рішення у даній справі, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи № 914/2203/21.

Відтак, відповідач обізнаний про розгляд справи № 914/2203/21 в Господарському суді Львівської області.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву і участю у судовому засіданні, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами Господарського суду Львівської області у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/2203/21.

В судовому засіданні 18.11.2011 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 25.10.2019 р. ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Аварійно-технічний центр (надалі ВП АТК, Покупець) було оприлюднено (оголошено) закупівлю UA-2019-10-25-000503-а «Бензин, дизельне паливо для ВП «Аварійно-технічний центр» за ДК 021:2015:09130000-9-Нафта і дистиляти (Бензин, дизельне паливо) в об`ємі 111240 л.

Переможцем аукціону визначено ТОВ «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» (надалі - Постачальник). Постачальник надав усі документи відповідно до вимог тендерної документації, зокрема: гарантійний лист про дійсність, термін дії та обслуговування талонів, яким ТОВ «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» гарантував, що: термін дії талонів становить 1 календарний рік від дати їх поставки; дійсність талонів на території України та заправку транспортних засобів до повного використання талонів, а також безкоштовну заміну талонів в разі закінчення їх строку дії шляхом обміну невикористаних у встановлені строки талонів на аналогічні талони з аналогічним терміном дії (1 календарний рік від дати обміну), з метою використання їх у повному обсязі, тобто ТОВ «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» гарантує продовження дії талонів або скретч- карток у разі закінчення терміну їх дії шляхом безкоштовної заміни до повного їх використання Замовником. Такі умови діють на всіх запропонованих АЗС; перелік АЗС по всій Україні двох партнерів: ТОВ «ІНТЕР КАРД» та ТОВ «ЛІВАН ТОРГ», на яких ТОВ «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» гарантує цілодобову заправку автотранспорту Замовника, включаючи вихідні та святкові дні та безперебійний відпуск пального; інші документи, які є у відкритому доступі на веб порталі Prozorro номер закупівлі UA-2019-10-25-000503-а.

28 листопада 2019р., за результатами торгів, між ВП АТЦ та ТОВ «ТРАНС ОЙЛ СЕРВІС» (разом далі - Сторони) укладено договір № 53-140-01-19-00602 на закупівлю бензину, дизельного палива (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця бензин, дизельне паливо у вигляді талонів (далі - Товар), а Покупець зобов`язаний прийняти та оплатити Товар у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 1.3 Договору, обмін талонів на бензин та/або дизельне паливо здійснюється в мережах АЗС Постачальника або його партнерів, перелік яких наведено у Додатку № 3 до цього Договору, відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997р.

У п. 3.1 Договору передбачено, що загальна вартість Товару згідно зі Специфікацією складає 2 796 735,60 грн. (разом з ПДВ). ВП АТЦ здійснив оплату Товару: у сумі 31 785,60 грн. (платіжне доручення № 851 від 17.12.2019); у сумі 56 498,40 грн. (платіжне доручення № 853 від 17.12.2019); у сумі 101 331,60 грн. (платіжне доручення № 856 від 17.12.2019); у сумі 1 438 120,0 грн. (платіжне доручення № 67 від 12.02.2020); у сумі 1 169 000,0 грн. (платіжне доручення № 114 від 17.02.2020). Загальна сума оплати ВП АТЦ становить 2 796 735,60 грн. (разом з ПДВ). Як зазначає позивач, ВП АТЦ свої зобов`язання за Договором щодо оплати Товару виконав своєчасно та у повному обсязі. У період з почату дії договору 28.11.2019 року до жовтня 2020 року зауважень зі сторони ВП АТЦ щодо виконання умов договору не було. За цей період ВП АТЦ здійснив обмін талонів на АЗС на загальну суму 2 090 393,40 грн. (Оригінали використаних талонів залишились на АЗС після активування та погашення). Залишок недоотриманого пального за умовами Договору складає: 706 342,20 грн. (з ПДВ) у кількості 1396 шт.

Позивач зазначає, що у зв`язку із закінченням строку дії договору 31.03.2020р., в силу приписів ч.7 ст. 180 ГК України та ст. 631 ЦК України, закінчився час, протягом якого відповідач може виконати, взятий на себе за Договором обов`язок з відпуску товару по довірчих документах (талонах) на своїх АЗС (власних, партнерських, орендованих). Тому, порушене право Позивача підлягає захисту, шляхом стягнення вартості недоотриманого, але оплаченого Відповідачу пального.

Позивач вказує на те, що ним не отримано бензину А-95 у кількості 8370 л на суму 215 946,00 грн. (з ПДВ); бензинуА-92 у кількості 8540 л на суму 211 621,20 грн. (з ПДВ); дизельного пального у кількості 11250 л на суму 278 775,00 грн. (з ПДВ). Всього не отримали пального на загальну суму: 706 342,20 грн. (з ПДВ). З жовтня 2020 року транспорт позивача не мав можливості заправити автомобілі на АЗС (відповідно до переліку Додатку № 3 Договору) у зв`язку з неактивними талонами.

На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача 706 342,20 грн. основної заборгованості, 129 260,62 грн. пені, 49 443,95 грн. штрафу згідно приведених ним розрахунків, що містяться в матеріалах справи. Судові витрати покласти на відповідача.

Позиція відповідача.

18.11.2021р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.07.2021 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України, як відповідач у даній справі.

Ухвали у даній справі від 26.07.2021 р., 15.09.2021 р., від 29.09.2021 р., від 18.10.2021 р., 10.11.2021 р. відповідачу скеровувались судом за адресою: 79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 7А, тобто за його місцезнаходженням, зазначеним у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на електронні адреси відповідача та його представника Богославця О.М. (докази містяться в матеріалах справи).

Суд зазначає, що відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час і місце розгляду даної справи. Явка його в судові засідання ухвалами суду у даній справі не визнавалась судом обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

28 листопада 2019 р., за результатами торгів, між ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Аварійно-технічний центр (за договором покупець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Транс Ойл Сервіс (за договором постачальник, відповідач у справі) укладено договір № 53-140-01-19-00602 щодо закупівлі бензину, дизельного палива.

Відповідно до п. 1.1 договору від 28.11.2019 р. № 53-140-01-19-00602 Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця бензин, дизельне паливо у вигляді талонів (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

У пункті 1.3 договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р. сторони передбачили, що обмін талонів на бензин та/або дизельне паливо здійснюється в мережах АЗС постачальника або його партнерів, перелік яких наведений у Додатку № 3 до цього Договору.

Згідно п. 3.1 договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р. загальна вартість Товару згідно зі Специфікацією становить 2 796 735,60 грн. (разом з ПДВ).

Позивач, на виконання умов укладеного договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р., здійснив оплату Товару на загальну суму 2 796 735,60 грн. (разом з ПДВ), зокрема: у сумі 31 785,60 грн. (платіжне доручення № 851 від 17.12.2019); у сумі 56 498,40 грн. (платіжне доручення № 853 від 17.12.2019); у сумі 101 331,60 грн. (платіжне доручення № 856 від 17.12.2019); у сумі 1 438 120,0 грн. (платіжне доручення № 67 від 12.02.2020); у сумі 1 169 000,0 грн. (платіжне доручення № 114 від 17.02.2020). Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором щодо оплати товару виконав своєчасно та в повному обсязі. За період з 28.11.2019 р. по жовтень 2020 року позивач здійснив обмін талонів на АЗС на загальну суму 2 090 393,40 грн. Залишок недоотриманого пального позивачем становить суму 706 342,20 грн. (з ПДВ) у кількості 1396 шт. талонів.

Позивачем не отримано бензину А-95 по 409 шт. талонів, у кількості 8370 л на суму 215 946,00 грн. (з ПДВ); бензинуА-92 по 424 шт. талонів у кількості 8540 л на суму 211 621,20 грн. (з ПДВ) та дизельного пального по 563 шт. талонів у кількості 11250 л на суму 278 775,00 грн. (з ПДВ). Всього позивачем не отримано пального на загальну суму 706 342,20 грн. (з ПДВ). З жовтня 2020 року транспорт позивача не мав можливості заправити автомобілі на АЗС (відповідно до переліку Додатку № 3 Договору) у зв`язку з неактивними талонами на бензин А-95, бензин А-92 та дизельне пальне в загальній кількості 1396 шт. талонів, що зазначені вище на загальну суму 706 342,20 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р., позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача 706 342,20 грн. основної заборгованості, 129 260,62 грн. пені, 49 443,95 грн. штрафу згідно приведених ним розрахунків, що містяться в матеріалах справи та понесені ним судові витрати.

Позиція суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами договору від 28.11.2019 р. № 53-140-01-19-00602 щодо закупівлі бензину, дизельного палива

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до п. 1.1 договору від 28.11.2019 р. № 53-140-01-19-00602 Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця бензин, дизельне паливо у вигляді талонів (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

У пункті 1.3 договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р. сторони передбачили, що обмін талонів на бензин та/або дизельне паливо здійснюється в мережах АЗС постачальника або його партнерів, перелік яких наведений у Додатку № 3 до цього Договору.

У п. 3.1 договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р. передбачено, що загальна вартість Товару згідно зі Специфікацією складає 2 796 735,60 грн. (разом з ПДВ).

Позивач, на виконання умов укладеного договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р. здійснив оплату Товару на загальну суму 2 796 735,60 грн. (разом з ПДВ), зокрема: у сумі 31 785,60 грн. (платіжне доручення № 851 від 17.12.2019); у сумі 56 498,40 грн. (платіжне доручення № 853 від 17.12.2019); у сумі 101 331,60 грн. (платіжне доручення № 856 від 17.12.2019); у сумі 1 438 120,0 грн. (платіжне доручення № 67 від 12.02.2020); у сумі 1 169 000,0 грн. (платіжне доручення № 114 від 17.02.2020). Вказані платіжні доручення долучені позивачем до матеріалів справи.

Позивачем на підтвердження отримання від відповідача талонів долучено до матеріалів справи акт приймання-передачі талонів від 09.12.2019 р. та акт приймання-передачі талонів на пальне від 14.01.2020 р. Вказані акти приймання-передачі талонів на пальне підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Суд відзначає, що факт підписання актів приймання-передачі паливних карток, не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджував факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Картка являє собою емітований Покупцем документ встановленого зразку та форми, одноразового використання, що посвідчує право Покупця та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки нафтопродукту на АЗС Постачальника.

За умовами укладеного договору № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р., відповідачем прийнято безумовне зобов`язання із забезпечення позивачу можливості використання талонів та заправки автомобілів бензином та дизельним паливом.

Водночас таку можливість має бути гарантовано відповідачем шляхом заправляння паливом у мережі АЗС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та повної оплати за товар, який мав бути використаний позивачем шляхом обміну у мережах АЗС оплачених талонів.

Водночас, як зазначено позивачем, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 706 342,20 грн., що включає в себе бензину А-95 на суму 215 946,00 грн. (з ПДВ); бензинуА-92 на суму 211 621,20 грн. (з ПДВ) та дизельного пального на суму 278 775,00 грн. (з ПДВ).

Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за договором № 53-140-01-19-00602 від 28.11.2019 р., суду не подав, проти позову не заперечив

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 706 342,20 грн.

Станом на момент розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 706 342,20 грн. не погашена, доказів протилежного суду не надано.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 129 260,62 грн. пені за період з 14.12.2020 р. до 14.06.2021 р. та 49 443,95 грн. штрафу відповідно до долучених розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, згідно з п. 7.2, 7.3 Договору за порушення строку поставки (п. 4.1 даного договору) Товару, Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк Товару, за кожен день прострочення, але не більше 10 % вартості несвоєчасно поставленого Товару.

За прострочення поставки Товару понад 30 календарних днів, Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно поставленого Товару.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Перевіривши розрахунок розміру пені, який позивачем долучено до матеріалів справи, суд встановив, що такий проведений вірно, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Перевіривши, здійснений позивачем розрахунок штрафу, встановив, що такий проведений згідно з чинним законодавством і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Станом на день прийняття рішення у даній справі, доказів оплати зі сторони відповідача проведених позивачем пені та штрафу та доказів в спростування наведених обставин суду не надано.

Відповідач проти наявності зазначеної заборгованості за договором не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення і стягнення з відповідача на користь позивача в заявленій сумі, а саме: 706 342,20 грн. основної заборгованості, 129 260,62 грн. пені, 49 443,95 грн. штрафу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами, не спростовані відповідачем і таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, сплачено судовий збір в загальному розмірі 13 275,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 337 від 29.04.2021 р. на суму 12 798,91 грн. та платіжним дорученням № 463 від 05.07.2021 р. на суму 476,80 грн.

Судовий збір в розмірі 13 275,70 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і ним не погашено суму заборгованості на час ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1, ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Транс Ойл Сервіс (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 7А; код ЄДРПОУ № 42647162) на користь позивача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Аварійно-технічний центр (08140, Київська область, Бучанський район, с. Шевченкове, вул. Прип`ятська, 1; код ЄДРПОУ №20055078) 706 342,20 грн. основної заборгованості, 129 260,62 грн. пені, 49 443,95 грн. штрафу та 13 275,70 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 19.11.2021 р.

Суддя Долінська О.З.