ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 листопада 2021 року Справа № 903/927/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., розглянувши заяву Волинського національного університету імені Лесі Українки про забезпечення позову до пред`явлення позову №03-28/01/3409 від 11.11.2021 (без виклику сторін),

в с т а н о в и в:

11.11.2021 Волинський національний університет імені Лесі Українки звернувся до господарського суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Волиньобленерго» переводити Волинський національний університет імені Лесі Українки на постачання електроенергії «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачальника щодо постачальника «останньої надії», а також будь-які інші дії, що можуть призвести до переведення університету на постачальника «останньої надії».

На обгрунтування забезпечення позову заявник посилається на те, що він має намір звертатися до суду з позовом про зобов`язання Державного підприємства «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу №552-18В від 24.12.2020, оскільки останнє листом №1242 від 27.10.2021 повідомило оператора системи розподілу ПрАТ «Волиньобленерго» про припинення дії договору зі споживачем - Волинським національним університетом імені Лесі Українки з 18.11.2021.

Заявник вказує, що такі дії постачальника електроенергії тягнуть несприятливі наслідки для університету у вигляді: виключення його із списку споживачів постачальника; переведення університету ПрАТ «Волиньобленерго», як адміністратором комерційного обліку, на постачання електроенергії постачальником «останньої надії» - ДПЗД «Укрінтеренерго»; автоматичне укладення договору з постачальником «останньої надії» в порядку договору приєднання; постачання електроенергії постачальником «останньої надії» за високими тарифами при діючому договорі із ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал».

Як на правові підстави забезпечення позову заявник посилається на ст. ст.136, 137 ГПК України.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборонити відповідачу та іншим особами вчиняти певні дії щодо предмету спору.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на приписи ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову заявник подав докази на обгрунтування фактичних обставин, наведених у заяві, які свідчать про реальну можливість переведення університету на постачання електроенергії постачальником «останньої надії».

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Із змісту заяви випливає, що заявник має намір звертатися до суду з вимогою немайнового характеру, а саме: зобов`язання ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» виконувати умови договору про постачання електричної енергії споживачу №552-18В від 24.12.2020, оскільки вважає, що підстави для розірвання договору відсутні, а дії ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал», який повідомив оператора системи розподілу - ПрАТ «Волиньобленерго» про припинення дії договору з університетом як із споживачем, є неправомірними.

Надані на обгрунтування заяви докази (переписка між ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» і Волинським національним університетом імені Лесі Українки впродовж жовтня 2021) свідчать про доведеність заявником фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування відповідного заходу забезпечення позову, про можливість вчинення ПрАТ «Волиньобленерго», як адміністратором комерційного обліку, дій з переведення Волинського національного університету імені Лесі Українки на постачання електроенергії постачальником «останньої надії».

Згідно з п.п.1.2.9. п.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі Правила) постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", зміст якого визначається постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Підпунктом 3.4.2. п.3.4. Правил передбачено, що постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі, зокрема, необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником.

Підпунктом 3.4.4. п.3.4. Правил передбачено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Відповідно до п.п. 6.2.6. п.6.2. Правил якщо споживач до моменту його переведення на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" не обрав електропостачальника або не забезпечив власного споживання шляхом купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на організованих сегментах ринку, адміністратор комерційного обліку в одноденний термін переводить такого споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" шляхом внесення змін в одноденний строк до реєстрів точок комерційного обліку електропостачальника щодо постачальника "останньої надії" у порядку, визначеному Кодексом комерційного обліку, з одночасним повідомленням операторів системи, споживача та постачальника "останньої надії".

Таким чином, у разі переведення університету на постачання електроенергії постачальником «останньої надії» такий спосіб захисту порушених прав університету, як зобов`язання ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» виконувати умови договору договору не буде ефективним та не відновить порушених прав заявника, оскільки з моменту переведення університету на постачальника «останньої надії» буде вважатись, що укладено договір з новим постачальником електроенергії в порядку приєднання до публічного договору, що розміщений на сайті ДПЗД «Укрінтеренерго».

З огляду на викладене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів позивача, в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заява Волинського національного університету імені Лесі Українки про забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Волиньобленерго», як адміністратору комерційного обліку, переводити Волинський національний університет імені Лесі Українки на постачання електроенергії «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачальника щодо постачальника «останньої надії», а також будь-які інші дії, що можуть призвести до переведення університету на постачальника «останньої надії».

15.11.2021 ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» надіслало до суду письмові пояснення №1348/1 від 12.11.2021, в яких просить у задоволенні заяви університету відмовити. Посилається, зокрема, на те, що у разі задоволення заяви при прийнятті в подальшому рішення суду на користь відповідача шляхом залишення позовної заяви без задоволення ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал», як відповідачу, будуть спричинені значні фінансові збитки, оскільки станом на сьогоднішній день ціна електроенергії, зазначена в договорі, є на 50% нижче собівартості; шляхів відшкодування зазначених збитків ні умовами договору, ні нормами чинного законодавства не передбачено, оскільки не має технічної можливості внесення змін до реєстрів точок обліку та переведення споживача на постачання електроенергії постачальником «останньої надії» попереднім періодом.

Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення позову за заявою університету, суд застосовує принцип співмірності, який передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Волиньобленерго», як адміністратору комерційного обліку, на період вирішення спору, який виник між Державним підприємством «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал» і Волинським національним університетом імені Лесі Українки щодо виконання зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №552-18В від 24.12.2020, переводити університет на постачання електроенергії «останньої надії» не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ДП «Евода Трейд» КП «Луцькводоканал», ПрАТ «Волиньобленерго», а лише запровадить законні обмеження, передбачені ГПК України, на певний період часу, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову Волинського національного університету імені Лесі Українки, а в разі задоволення позову сприятиме ефективному захисту прав позивача в межах одного судового провадження без інших звернень до суду.

Відповідно до ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Заява Волинського національного університету імені Лесі Українки про забезпечення позову відповідно до п.6 ч.1 ст.139 ГПК України не містить пропозицій позивача щодо зустрічного забезпечення.

Частиною першою статті 141 ГПК України передбачено право, а не обов`язок суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм статей 139, 140 ГПК України.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 20.08.2020 у справі №910/6503/19.

Частиною 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Заяву Волинського національного університету імені Лесі Українки про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом заборони ПрАТ «Волиньобленерго» переводити Волинський національний університет імені Лесі Українки на постачання електроенергії «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачальника щодо постачальника «останньої надії» , а також будь-які інші дії, що можуть призвести до переведення університету на постачальника «останньої надії» задовольнити.

2. Заборонити ПрАТ «Волиньобленерго» (43023, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 4, ) переводити Волинський національний університет імені Лесі Українки (43000, Волинська область, м. Луцьк, пр-т. Волі,13 ) на постачання електроенергії «останньої надії» шляхом внесення змін до реєстрів точок комерційного обліку електропостачальника щодо постачальника «останньої надії» , а також будь-які інші дії, що можуть призвести до переведення університету на постачальника «останньої надії».

3. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішити в порядку, встановленому ст. 145 ГПК України.

4. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання.

5. Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

6. Строк пред`явленням ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить три роки - до 16.11.2024.

7. Стягувачем за цією ухвалою є Волинський національний університет імені Лесі Українки (43000, Волинська область, м. Луцьк, пр-т. Волі,13 ).

8. Боржниками за цією ухвалою є ПрАТ «Волиньобленерго» (43023, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 4, ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає оскарженню в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд в строки визначені ст. 256 ГПК України.

Оскарження ухвали про вжиття заходів забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Дата підписання повного тексту ухвали: 15.11.2021.

Суддя І. О. Якушева