ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" листопада 2021 р. Cправа №902/769/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О.НЕШИК, при секретарі судового засідання Н.Шаравській, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювеста і К", м.Вінниця

до Лука-Мелешківської сільської ради, с.Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницька обл.

про стягнення 711061,34 грн заборгованості згідно договору підряду

Представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

28.07.2021 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Ювеста і К" про стягнення з Лука-Мелешківської сільської ради заборгованості за виконані роботи за договором б/н від 24.03.2020 у розмірі 711061,34 грн.

Ухвалою суду від 02.08.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/769/21, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.09.2021.

06.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову, просив суд у позові відмовити з огляду на таке.

Рішенням 32 сесії 7 скликання Лука-Мелешківської сільської ради "Про місцевий бюджет Лука-Мелешківської сільської об`єднаної територіальної громади на 2020 рік" №821 від 24.12.2019 встановлено на 2020 рік видатків бюджету на загальну суму 54467112 грн, в тому числі видатки загального фонду місцевого бюджету 53429562 грн та видатки спеціального фонду місцевого бюджету 1 037 550 грн (п.п.2 п.1 рішення Лука-Мелешківської с/р №821 від 24.12.2019). Згідно додатку №3 до рішення від 24.12.2019 №821 "Розподіл видатків місцевого бюджету на 2020 рік" за кодом 0118330 "Програмна класифікація видатків та кредитування місцевого бюджету" встановлено видатки спеціального фонду на загальну суму 479550 грн для фінансування іншої діяльності у сфері екології та охорони природних ресурсів.

Додатком №5 до рішення Лука-Мелешківської с/р "Розподіл коштів бюджету розвитку на здійснення заходів із будівництва, реконструкції і реставрації об`єктів виробничої, комунікаційної та соціальної інфраструктури за об`єктами у 2020 році" №821 від 24.12.2019 деталізовано видатки спеціального фонду бюджету Лука-Мелешківської сільської ради на суму 479 550 грн, а саме: "Реконструкція. Очищення ставка від мулових наносів в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області". Таким чином, загальна сума видатків спеціального фонду місцевого бюджету Лука-Мелешківської с/р на 2021 рік за програмою (роботами), що є предметом договору складала 479 550 грн, що менше договірної ціни за Договором від 24.03.2020 №б/н. Відсутність видатків місцевого бюджету за вказаною цільовою програмою понад встановлених впродовж усього 2020 року, підтверджується рішенням 3 сесії 8 скликання Лука-Мелешківської сільської ради №89 від 24.12.2020 з якого вбачається зменшення видатків загального фонду місцевого бюджету.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років: довгострокових зобов`язань за енергосервісом узятих на облік органами Казначейства України: середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я: середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг: щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Згідно ч.3 ст.48 БК України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Як зазначає відповідач, бюджетне зобов`язання за договором від 24.03.2020 взято за відсутності відповідних бюджетних призначень, тому, на думку відповідача, є недійсним, а договір - нікчемним в силу прямої вказівки закону, а збитки завдані його виконання не можуть були стягнені з бюджету територіальної громади враховуючи положення абз.1 ч.4 ст.48 БК України.

01.09.2021 до суду надійшла відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначає про те, що спірні відносини, які склались між сторонами даної справи на підставі Договору є цивільно-правовими та регулюються положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, в той час як норми Бюджетного кодексу України не впливають на зобов`язання сторін за Договором. При цьому відсутність бюджетного фінансування (бюджетних асигнувань) не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення перед позивачем зобов`язання зі сплати заборгованості по Договору, що є предметом розгляду даної справи.

13.09.2021 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив разом з доказами направлення позивачу. Відповідач не погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, зважаючи на наступне. Факт відсутності відповідних бюджетних призначень на виконання спірного договору б/н від 24.03.2020 учасниками процесу не заперечується. Однак, позивач вважає цю обставину не достатньою для кваліфікації спірного договору як нікчемного.

Згідно із ч.1 ст.61, ч.1 ст.64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет; видатки, пов`язані із здійсненням районними, обласними радами заходів щодо забезпечення спільних інтересів територіальних громад, - відповідними рішеннями про районний та обласний бюджети. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, сільська рада, як орган місцевого самоврядування у своїй діяльності оперує виключно коштами, що передбачені місцевим бюджетом.

Як слідує з додатку №5 до рішення Лука-Мелешківської с/р "Розподіл коштів бюджету розвитку на здійснення заходів із будівництва, реконструкції і реставрації об`єктів виробничої, комунікаційної та соціальної інфраструктури за об`єктами у 2020 році" №821 від 24.12.2019, видатки місцевого бюджету на "Реконструкція. Очищення ставка від мулових наносів в с.Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області" визначено на суму 479 550 грн. В той же час, договір б/н від 24.03.2020 укладено на суму 1 190 611 гривень.

При цьому, жодних рішень щодо збільшення бюджетних видатків за програмою визначеною рішенням Лука-Мелешківської с/р №821 від 24.12.2019 (додатком 5), сільською радою не приймалось, що свідчить про взяття зобов`язання за договором б/н від 24.03.2020 без відповідних бюджетних асигнувань, що є порушенням ч.3 ст.48 Бюджетного кодексу України та має наслідком його нікчемність.

У п.п.69, 70 постави Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 (касаційне провадження №12-304гс18) зазначено, що не вимагається встановлення недійсності нікчемного правочину, як і встановлення нікчемності правочину, оскільки такі способи захисту, не є способами захисту прав та інтересів, установленим законом.

Відповідно, за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, такі доводи підлягають перевірці та у випадку їх обґрунтованості застосовуються відповідні норми матеріального права (п.75 постави Великої Палати Верховного Суду від 04,06.2019 у справі 916/3156/17 (касаційне провадження № 12-304гс18).

Відповідач вважає, що у цій справі повинні застосовуватись висновки, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду, зроблені зокрема при розгляді справи №918/33/17, які мають перевагу над висновками колегії суддів Касаційного господарського суду.

За наслідками судового засідання, яке відбулося 30.09.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 02.11.2021.

02.11.2021 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі представника відповідача. У поданій до суду заяві представник відповідача заперечив проти позову з підстав зазначених в заявах по суті справи.

02.11.2021 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі.

На визначену судом дату (02.11.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Слід зазначити, що про дату, час та місце розгляду справи по суті учасники справи повідомлялися належним чином, що стверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 158, том 1).

Відтак у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи.

При цьому суд враховує подані представниками сторін заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ судом порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"), а також в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін, чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

В судовому засіданні 02.11.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ювеста і К" (підрядник) та Лука-Мелешківською сільською радою (замовник) укладено договір №б/н.

Згідно з пунктом 1.1. Договору його предметом є забезпечення виконання робіт з "Реконструкції. Очищення ставка від мулових наносів с.Лука Мелешківська Вінницький район. Вінницька Область" (далі-роботи) в порядку та на умовах, визначеним цим договором, які виконуються за рахунок місцевого бюджету.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що предметом договору є те, що Замовник за договором доручає Підряднику "Реконструкція. Очищення ставка від мулових наносів с. Лука Мелешківська Він. р-н. Він. Обл.", а Підрядник зобов`язується виконати роботи і ввести об`єкт в експлуатацію та передати його Замовнику за визначенням у пунктах 1.4, 1.5, 1.6, Договору порядком та у визначений у пункті 3.1. Договору термін (строк). Замовник у такому разі зобов`язується оплатити Підряднику вартість поточного ремонту Об`єкта (далі - Договірну ціну), яка визначається в пункті 2.1. Договору, за викладеним у Договорі порядком і умовами.

Згідно з п.2.1. Договору вартість робіт згідно договірної ціни, що є твердою складає 1190611,14 грн.

Пунктом 3 Договору встановлено терміни виконання робіт, зокрема, початок ремонтних робіт березень місяць, закінчення робіт грудень місяць 2020 року.

Відповідно до п.4.2. Договору остаточний розрахунок за ремонт об`єкта проводиться Замовником не пізніше 31 грудня 2020 року після виконання робіт Підрядником об`єкта і оформлення акту підрядних робіт актів форми №КБ-2в та довідок форми №КБ-3.

Пунктом 5.4.1. Договору визначено, що Підрядник має право - одержувати оплату за виконані обсяги робіт у розмірах та в строки, передбачені цим договором.

За змістом п.12.4. Договору даний Договір діє до 31 грудня 2020 року.

В подальшому 24.03.2020 позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до Договору б/н від 24.03.2020 на виконання робіт по об`єкту, яким внесено зміни до Договору в частині часткового виконання Підрядником робіт по об`єкту на загальну суму 479 550,00 грн у 2020 році.

Додатковою угодою №2 від 29.12.2020 пункт 12.4. Договору викладено в новій редакції, а саме продовжено дію договору до 31.12.2021.

Позивач згідно умов Договору виконав свої зобов`язання в повному обсязі, зокрема виконав роботи на загальну суму 1 190 611,14 грн.

Вказане підтверджується Актом приймання виконання будівельних робіт від 07.09.2021 за вересень 2020 на суму 99984,65 грн, Актом приймання виконання будівельних робіт від 19.10.2020 на суму 379 565,15 грн, Актом приймання виконання будівельних робіт від 11.11.2020 на суму 711 061,34 грн та відповідними Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а.с. 66-111, том 1).

Відповідачем на виконання договірних зобов`язань було здійснено часткову оплату за виконані роботи на суму 479549,80 грн, зокрема згідно платіжного доручення №1 від 07.09.2020 на суму 99984,65 грн, платіжного доручення №2 від 19.10.2020 на суму 379 565,15 грн (а.с. 137, том 1).

Судом встановлено, що відповідач надав позивачу гарантійний лист №02-12/902 від 16.11.2020, яким гарантував проведення розрахунку з позивачем за виконану роботу по об`єкту "Реконструкції. Очищення ставка від мулових наносів с.Лука Мелешківська Вінницький район, Вінницька область", згідно актів виконаних робіт погоджених та підписаних представниками Замовника та Підрядника (а.с. 113).

Разом з тим, станом на момент пред`явлення позову до суду відповідач не розрахувався з позивачем за виконані роботи згідно Акту приймання виконання будівельних робіт від 11.11.2020 на суму 711 061,34 грн, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд зважає на наступні приписи законодавства.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України майново-господарські зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору про виконання робіт №б-н від 24.03.2020, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Враховуючи процесуальну позицію сторін та положення діючого законодавства слід зазначити, що до предмету доказування у даній справі входять обставини стосовно об`єму (обсягу) виконаних робіт за договором підряду, зокрема відносно робіт, перелік яких наведено в Акті приймання виконання будівельних робіт від 11.11.2020 на суму 711 061,34 грн,

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати роботи, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні листи відповідача із зауваженнями щодо обсягу та якості проведених робіт відповідачем. Натомість, наявні обопільно підписані та скріплені печатками сторін Акт приймання виконаних будівельних робіт від 11.11.2020 (примірна форма №Кб-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2020 (примірна форма №КБ-3).

Відповідач взяті за Договором зобов`язання не виконав та не оплатив роботи, вказані в Акті від 11.11.2020 на суму 711061,34 грн.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, Лука-Мелешківська сільська рада зобов`язання за Договором в частині оплати виконаних позивачем робіт належним чином не виконала, а відтак порушила вимоги частини другої статті 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Заперечення відповідача, які зводяться до відсутності бюджетних асигнувань для здійснення розрахунку за виконані позивачем роботи, судом відхиляються з огляду на те, що відповідач як бюджетна установа не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, зумовленої відсутністю коштів у бюджеті.

Частиною 2 статті 205 Господарського кодексу України передбачено, що у разі неможливості виконання зобов`язання повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Окрім того, суд звертає увагу на висловлену Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 у справі №914/1556/17 позицію, в якій зазначено, що за змістом частини другої статті 617 ЦК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Також необхідно зазначити, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобов`язань, взятих на себе за договором.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.1.10 Постанови №14 від 17.12.2013 роз`яснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Згідно з приписами статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і, оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у сільської ради необхідних коштів або взяття нею зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє її від обов`язку виконати зобов`язання за Договором.

Таким чином, з аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності слідує, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 711061,34 грн боргу підлягає до задоволення в повному обсязі.

Доводи відповідача про наявність підстав для врахування під час вирішення даного спору висновків, які наведені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 12.10.2018 по справі №918/33/17 судом оцінюються критично, позаяк правовідносини у справі №918/33/17 та у даній справі не є подібними, оскільки різняться за підставами позову та правовим регулюванням спірних правовідносин, а, отже, підстави для врахування висновків, які наведені у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 по справі №918/33/17, відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконані роботи, зазначені в Акті приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 на суму 711061,34 грн. Натомість матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем вартості проведених позивачем робіт.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає, що позов є правомірним та обґрунтованим.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити визначену судом суму заборгованості.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Лука-Мелешківської сільської ради (вул.Центральна, 2, с.Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювеста і К" (вул.Коцюбинського, буд.11, кв.50, м.Вінниця, ) заборгованість в розмірі 711061,34 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 10665,93 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повне судового рішення надіслати учасникам справи на електронні адреси позивача: (), відповідача: ().

Повне судове рішення складено 12 листопада 2021 р.

Суддя Ольга НЕШИК

віддрук. прим.:

1 - до справи