РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2021Справа №910/10251/20
За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Підприємство з іноземними інвестиціями "Віп-Рент", м. Київ

про стягнення 45 271, 11 грн, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Бородіна Ю.В. (адвокат за довіреністю №02/2021 від 04.01.2021);

від відповідача: Василенко Н.С. (адвокат за ордером серія КС/836150 від 22.02.2021);

від третьої особи-1: не з`явились;

від третьої особи-2: Шульєва Т.Л. (адвокат за довіреністю №200 від 22.12.2020);

- Кісельов Э.О. (адвокат за довіреністю № від 18.02.2020).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.07.2020 року Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" (відповідач) про стягнення 45 271, 11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" на підставі Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1063461 від 29.10.2018, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 18.04.2019, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 1166, 1172, 1191, 1194 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки особа, яка є винною в ДТП та якою спричинено майнову шкоду автомобілю застрахованому позивачем, є працівником відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (третя особа-1) та Підприємство з іноземними інвестиціями "Віп-Рент" (третя особа-2), витребувано у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" для долучення до матеріалів справи наступні документи: копію генерального договору про додаткову відповідальність власників наземних транспортних засобів №281-0199/19/1-АVIS від 20.12.2018 та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" для долучення до матеріалів справи наступні документи: копію документу, що встановлює факт працевлаштування ОСОБА_1 (наказ про призначення на посаду, трудовий договір).

03.08.2020 до суду від третьої особи-2 надійшли пояснення щодо позову. В даних пояснення третя особа-2 зазначає, що 18.04.2019 відбулось дтп за участі автомобіля «Mitsubishi Pagero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 , який належав йому і на дату дтп перебував у фінансовому лізингу у відповідача та був застрахований у третьої особи-1 на підставі договорів: генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-2700/18-AVIS та договору обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №23-0199-0013. Також третя особа-2 вказує на те, що у разі прийняття судом рішення про стягнення майнової шкоди до вже відшкодованої, ПАТ «СК «Українська страхова група» на виконання рішення та на підставі підпунктів 5.5.6., 16.1.1 Генерального договору №28-0199-2700/18-AVIS повинно сплатити відповідну суму на користь позивача.

03.08.2021 до суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про долучення копії Генерального договору №28-0199-2700/18-AVIS.

06.08.2021 до суду від третьої особи-1 надійшов відзив на позовну заяву, які за висновком суду є поясненнями. Відповідно до вказаних пояснень, остання просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що оскільки ринкова вартість автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , який фізично знищений, складає 223 987, 99 грн відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №131/119 від 29.10.2019, а ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 55 500, 00 грн, то сума страхового відшкодування має становити 168 478, 89 грн (223 978, 89 грн - 55 500 грн). У зв`язку з тим, що третьою особою-1 було виконано свої зобов`язання перед позивачем шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 168 478, 89 грн, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

07.08.2021 до суду від позивача надійшли заперечення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до яких він не погоджується з твердженнями третьої особи-1, викладеними в відзиві на позовну заяву. Так, позивач зазначає, що розмір виплати страхового відшкодування в порядку суброгації зі сторони третьої особи склав 168 478, 89 грн, тоді як позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 213 750,00 грн. Таким чином, залишок невідшкодованої позивачу шкоди склав 45 271, 11 грн.

17.08.2021 до суду від третьої особи-2 надійшли додаткові пояснення щодо позову в яких зазначає, що до позивача перейшло право вимоги в саме сумі 168 478, 89 грн, а тому вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення 45 271, 11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2020 постановлено розгляд справи №910/10251/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10.11.2020. Також ухвалою витребувано у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група": належним чином засвідчену копію договору страхування №28-0199-2700/18-2041 від 03.09.2018, яким було застраховано автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, д.н.з. НОМЕР_2 та за яким складено страховий акт №ДККА-69863 від 19.03.2020 з розрахунком страхового відшкодування від 19.03.2020 в розмірі 68 478, 89 грн; витребувано у Підприємства з іноземними інвестиціями "Віп-Рент": належним чином засвідчену копію генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-2700/18-AVIS в період з 27.08.2018 по 05.08.2019, яким було застраховано автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП, що відбулася 18.04.2019 та повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна": копію документу, що встановлює факт працевлаштування ОСОБА_1 (наказ про призначення на посаду, трудовий договір).

05.10.2021 до суду від третьої особи-1 надійшов лист про долучення копії генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-2700/18-AVIS від 18.12.2017

Підготовче засідання 10.11.2020 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 в порядку ст. ст. 120-121 ГПК України учасників справи було викликано в підготовче засідання на 02.02.2021.

В підготовчому засіданні 02.02.2021 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 06.04.2021.

08.02.2021 до суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

18.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про направлення запиту до Головного управління ДПС в м. Києві щодо отримання інформації стосовно місця роботи ОСОБА_1 станом. Також до вказаного клопотання було долучено копія публікації в газеті «Голос України», де розміщено оголошення про виклик Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" у підготовче засідання на 06.04.2021.

06.04.2021 до суду від відповідача та позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 було витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві інформацію: чи був офіційно працевлаштований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ТОВ "РАЖТ СЕМЕНС-Україна" станом на 18.04.2019; чи сплачувало ТОВ "РАЖТ СЕМЕНС-УКРАЇНА" податки або збори за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна": копію документу, що встановлює факт працевлаштування ОСОБА_1 (наказ про призначення на посаду, трудовий договір), зокрема, повторно запропоновано відповідачу у строк до десяти днів з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.06.2021.

05.05.2021 до суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов лист на вимогу ухвали суду від 06.04.2021.

15.06.2021 відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 06.04.2021 було подано докази на підтвердження працевлаштування ОСОБА_1 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна".

В підготовчому засіданні 15.06.2021 судом було оголошено перерву до 20.07.2021.

16.06.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання 20.07.2021 за відсутності представника.

06.07.2021 до суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.09.2021.

02.08.2021 до суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

В судовому засіданні 28.09.2021 судом було оголошено перерву до 09.11.2021.

04.10.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо розрахованої суми страхового відшкодування та вартості залишків пошкодженого ТЗ.

13.10.2021 до суду від третьої особи-1 надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідно до яких заперечує проти задоволення позову.

09.11.2021 третьою особою-2 було подано пояснення на додаткові пояснення позивача щодо вартості залишків пошкодженого ТЗ.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів в спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, у встановлений судом строк не скористався.

В судовому засіданні 09.11.2021 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2018 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс (страховик, позивач) та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1063461 (договір страхування), відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 .

18.04.2019 на 15км + 300м по а/д Київ-Одеса в с. Гатне, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Пежо, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/6175/19 від 20.05.2019 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

18.04.2019 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про подію з транспортним засобом (ТЗ) №954/19 та заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №131/19 від 29.10.2019, складеного СПД Мукієвський Максим Миколайович, вартість відновлювального ремонту автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , становить 265 198, 20 грн, а його ринкова вартість на момент ДТП складає 223 978, 89 грн.

Як встановлено судом, відповідно до п. 7.10.2 договору страхування, укладеного між позивачем та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна», розмір страхового відшкодування за ризиками КАСКО розраховується в межах лімітів відшкодування: при повній загибелі ТЗ як різниця між страховою сумою та вартістю залишків пошкодженого ТЗ. При цьому ТЗ залишається у страхувальника.

Згідно з довідкою спеціаліста про визначення ринкової вартості пошкодженого КТЗ №131/19-1 від 04.11.2019, складеною СПД Мукієвський Максим Миколайович, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , станом на 04.11.2019 становить 55 500, 00 грн.

Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту №954/19/50/ТР25/00/2, страхова сума у відповідності до умов договору страхування складає 270 750, 00 грн, франшиза складає 1 500, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивачем було складено страховий акт 954/19/50/ТР25/00/2 від 06.12.2019, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 213 750, 00 грн = (270 750, 00 грн - 55 500, 00 грн - 1 500, 00 грн).

Позивач виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» в розмірі 213 750, 00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №794 від 16.01.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у третьої особи-1 - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6512760 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн. та франшизою 0,00 грн.

Отже, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

У зв`язку з чим, позивачем було направлено третій особі-1 заяву на виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) №192/8 від 21.01.2020 в розмірі 100 000, 00 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, що після отримання вищевказаної заяви, третя особа-1 повідомила, що крім полісу серії №АМ/6512760, ПП «ВІП-Рент» було укладено й договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №281-0199/19/1-AVIS від 20.12.2018 з ПрАТ «СК «УСГ».

Також, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна", 21.01.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) з вимогою про відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та лімітом відповідальності ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 113 750, 00 грн.

12.02.2020 позивачем було отримано від третьої особи-1 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №41762, згідно з якої зобов`язання ПрАТ «СК «УСГ» перед позивачем у розмірі 168 478, 89 грн по події, яка відбулася 18.04.2019, з вини водія автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та цивільно-правова відповідальність якого застрахована третьою особою-1 відповідно до полісу №АМ/6512760, є припиненими згідно з ч. 1 ст. 601 ЦК України.

17.02.2020 позивач отримав від адвоката Туголукова О.Є., який діє в інтересах відповідача, лист щодо заяви про виплату страхового відшкодування у сумі 113 750, 00 грн. В даному листі зазначається, що відповідач користувався автомобілем Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору фінансового лізингу від 29.05.2015, укладеного між Підприємством з іноземними інвестиціями "Віп-Рент" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна". Також вказано про те, що між третьою особою-2 та третьою особою-1 укладено генеральний договір №281-0199/19/1-AVIS від 20.12.2018 про додаткову цивільну відповідальність власників наземних транспортних засобів, а тому для отримання відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та лімітом відповідальності у розмірі 113 750, 00 грн, позивачу необхідно звернутись до ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Як вже було зазначено, вина ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З урахуванням викладеного, 28.02.2020 позивач направив відповідачу лист до заяви про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації №693/8 про здійснення відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та лімітом відповідальності ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 45 271, 11 грн, оскільки ОСОБА_1 під час ДТП 18.04.2019 керував службовим автомобілем. Також позивач просив відповідача надати документи, що встановлюють факт працевлаштування ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" (копію наказу про призначення на посаду) та копію генерального договору про додаткову цивільну відповідальність власників наземних транспортних засобів №281-0199/19/1-AVIS від 20.12.2018.

Проте відповідач не отримав вищевказаного листа на пошті, що підтверджується копією конверту та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як встановлено судом, позивачем було отримано листа від третьої особи-2 №149-01 від 28.05.2020 в якому зазначено, що станом на дату ДТП 18.04.2019 автомобіль Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 перебував у фінансовому лізингу у відповідач. Також в листі повідомляється про те, що автомобіль Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований третьою особою-1 на підставі договорів: 1) генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїїв і пасажирі від нещасного випадку №28-0199-2700/18-AVIS;

2) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №23-0199-0013.

Таким чином, оскільки відповідач не здійснив виплату відшкодування на користь позивача, останній звернувся до суду вказаним позовом та просить стягнути 45 271, 11 грн.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13) та постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 426/16825/16-ц від 05.12.2018.

Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (стаття 1191 ЦК України).

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому суд зазначає, що страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).

Як встановлено судом, на дату скоєння ДТП, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем, що підтверджується наданими відповідачем на вимогу ухвали суду копією трудового договору від 15.03.2019, копією додатку№1 до трудового договору від 18.03.2020 та копією наказу (розпорядження) №6-к/тр про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.03.2019.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 неправомірно заволодів транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідач також не спростував тих обставин, що ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_2 під час виконання своїх трудових обов`язків, і що саме відповідач має нести відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки Пежо, державний номер НОМЕР_1 , збитки, в даному випадку, є відповідач.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування №1063461, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для стягнення з відповідача як роботодавця особи, з неправомірних дій якої сталася ДТП 18.04.2019, шкоди в розмірі 45 271, 11 грн.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позовну заяву не надав. Жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин, відповідачем не було подано також.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ражт Семенс-Україна" (ідентифікаційний код 37013764, місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Героїв Оборони, 10-А, оф. 148) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс (ідентифікаційний код 19411125, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Ямська, буд. 28-А) суму коштів в розмірі 45 271, 11 грн (сорок п`ять тисяч двісті сімдесят одну гривню 11 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 102 грн (двісті тисячі сто дві гривні 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.11.2021 року.

Суддя С. МОРОЗОВ