ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" листопада 2021 р. Справа № 911/1886/21

За позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу, 03035, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 1

до Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова", 08601, Київська область, місто Васильків, вулиця Гоголя, будинок 32

про стягнення 158 059,21 грн збитків

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Державна екологічна інспекція Столичного округу звернулася до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" про стягнення 158 059,21 грн збитків завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною екологічною інспекцією Столичного округу під час проведення у період з 12.02.2019 по 19.02.2019 планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів виявлено самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, а саме відповідачем у період з 01.01.2019 по 19.02.2019 здійснювався забір води із артезіанських свердловин без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням статей 44, 48, 110 та 111 Водного кодексу України, що призвело до заподіяння збитків державі в розмірі 158 059,21 грн.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, керуючись вищевказаними статтями, ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено строк відповідачу для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, відзиву на позовну заяву.

30 липня 2021 року від Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що вчасно звертався до компетентного органу за отриманням Дозволу на спецводокористування, однак, у зв`язку із значним часом узгодження розрахунків, Дозвіл не було отримано вчасно, у чому вина відповідача відсутня, оскільки з його боку не було допущено бездіяльності, а згідно Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, відповідач не міг зупинити здійснення водопостачання населенню міста Василькова.

17 серпня 2021 року від Державної екологічної інспекції Столичного округу надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Державною екологічною інспекцією Столичного округу на підставі наказу Державної екологічної інспекції Столичного округу від 04.02.2019 № 222-П "Про здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)" та направлення від 07.02.2019 № 03-04/000274 на здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) у період з 07.02.2019 по 20.02.2019 проведено планову перевірку дотримання відповідачем - Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Під час проведення перевірки виявлені порушення Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" положень статей 44, 48 Водного кодексу України, які полягали в тому, що відповідачем у період з 01.01.2019 по 19.02.2019 здійснювалось самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів.

За наслідками проведеної перевірки Державною екологічною інспекцією Столичного округу складено акт від 19.02.2019, в якому, зокрема, вказано:

- КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" здійснює свою діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вид діяльності: 36.00 Забір очищення та постачання води;

- КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" здійснює забір води з 02.01.2019 по 19.02.2019 без дозволу на спеціальне водокористування, (попередній дозвіл на спеціальне водокористування надрами від 01.01.2016 № 497/13, термін дії до 01.01.2019); згідно довідки підприємства, у період відсутності дозволу на спеціальне водокористування було спожито 155,9 тис. куб. м води;

- виявлені порушення: відсутній дозвіл на користування надрами, відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відсутній дозвіл на спеціальне водокористування, на підприємстві допускається змішування відходів, відсутні документи дозвільного характеру у сфері поводження з відходами, на підприємстві не ведеться журнал первинного обліку відходів.

Проведення вказаної перевірки дотримання Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища було здійснено в присутності директора відповідача Оглоданого А.Р. та головного інженера Козак О.В. Примірник акта отримав директор відповідача Оглоданий А.Р., про що свідчить його підпис на вказаному акті. В даному акті перевірки в розділі VIII "Пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу державного нагляду (контролю) та цього акта", директор відповідача зазначив, що з виявленими порушеннями згоден.

За Довідкою Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" про кількість спожитої води від 19.02.2019 № 102, КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" за період з 01.01.2019 до 19.02.2019 видобуто води в січні 100,6 тис. куб. м, у лютому (19 днів) 55,3 тис. куб. м.

Згідно розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел на виробничі потреби без спеціального дозволу на спеціальне водокористування, виконаного державними інспекторами з ОНПС Столичного округу Аксютенко А.О. та Ткачук С.О., загальний розмір збитків становить 158 059,21 грн за об`єм використаної води 155,9 тис. куб.м.

Розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел без спеціального дозволу на спеціальне водокористування здійснено згідно "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Мінприроди від 20.07.2009 № 389.

З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час проведеної перевірки, державними інспекторами з ОНПС Столичного округу Ткачук С.О. та Аксютенко А.О. 19.02.2019 складено припис, який підлягає обов`язковому виконанню у встановлені ним терміни. Припис видано директору Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" під підпис.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога до відповідача про стягнення збитків, заподіяних державі самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування).

Відповідач проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведення позивачем факту заподіяння ним шкоди навколишньому природному середовищу, вжиття ним всіх необхідних заходів по вчасному отриманню дозволу на спеціальне водокористування та відсутність вини відповідача у вчиненні порушення природоохоронного законодавства.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною першою статті 149, статтею 151 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Згідно статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Водні відносини в Україні регулюються Водним Кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування (стаття 2 Водного кодексу України).

Згідно зі статтею 6 Водного кодексу України, води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування, яке може буди загальним або спеціальним.

Відповідно до статей 46, 48 Водного кодексу України, водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється лише на підставі дозволу (пункт 9 частини першої статті 44, частина перша статті 49 Водного кодексу України).

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно (частини друга, четверта статті 49 Водного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу України про надра (в редакції чинній на момент проведення перевірки), надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі статтею 21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Як встановлено судом, в період з 02.01.2019 по 19.02.2019 відповідачем здійснювався забір води без спеціального дозволу водокористування, що підтверджується актом планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Акт від 19.02.2019 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в судовому порядку не оскаржувався, зауважень до акта відповідачем не надано.

Статтею 110 Водного кодексу України передбачена відповідальність за порушення водного законодавства, що тягне за собою за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно із статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідач наголошує, що він є добросовісним учасником у правовідносинах з державою, ним було вжито усіх можливих заходів щодо отримання дозволу на користування надрами, затримка в отриманні дозволу виникла не з його вини, а згідно положень Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" відповідач не міг зупинити здійснення водопостачання населенню міста Василькова.

Відповідно до частини третьої статті 49 Водного кодексу України, видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності (абзац 4 частини першої статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в редакції чинній на момент проведення перевірки).

Об`єкт, на який видається документ дозвільного характеру - природні ресурси, земельна ділянка, ґрунтовий покрив земельних ділянок, споруда, будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в експлуатацію або проектуються, окрема операція, господарська діяльність певного виду, робота та послуга, а також документи, які використовуються суб`єктом господарювання у процесі проходження погоджувальної (дозвільної) процедури (проектна документація на будівництво об`єктів, землевпорядна документація, містобудівна документація, гірничий відвід) (абзац 7 цієї ж статті).

Окрім того, частиною п`ятою статті 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначено підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Предметом спору у даній справі є вимога до відповідача про стягнення збитків, заподіяних державі самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів. Як вже зазначалося, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

В той же час, як вбачається із заперечень відповідача, що ним було вжито усіх можливих заходів щодо отримання дозволу на користування надрами.

Однак, твердження відповідача жодними належними доказами не підтверджено, доказів звернення до уповноважених органів та тривалість процедури отримання дозволу, ні на користування надрами, ні на спеціальне водокористування не надано.

Крім того, сама по собі процедура отримання спеціального дозволу на користування надрами не звільняє від відповідальності за самовільне їх використання.

Судом також враховано, що відповідно до даних ЄДР основним видом економічної діяльності Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" є забір, очищення та постачання води.

Разом із тим, суд зауважує, що законодавство, яким передбачено здійснювати спеціальне водокористування на підставі виданого дозволу, не містить виключень для комунальних підприємств, які надають послуги з водопостачання.

Суд відхиляє заперечення відповідача у відзиві, оскільки чинним законодавством не передбачено звільнення від відповідальності у разі використання води із підземних джерел за відсутності дозволу на спеціальне водокористування.

Таким чином, з наданих позивачем доказів, судом встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме факт неправомірної поведінки відповідача (самовільного водокористування), наявність шкоди (збитки в загальному розмірі 158 059,21 грн) та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) регламентовано Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 та зареєстрованою в Мін`юсті України від 14.08.2009 за № 767/16783 зі змінами та доповненнями (далі - Методика).

Відповідно до пункту 1.7 Методики самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Згідно з пунктами 9.1, 9.2 Методики, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), здійснюється за формулою: З сам = 5 х W х Тар (грн.),(23), де W - об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)); Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 куб. м, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 куб.м, води, яка входить до складу напоїв, - грн/куб. м). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об`єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення. Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

Позивачем зроблено розрахунок збитків, заподіяних державі самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів відповідно до Методики за період з 02.01.2019 по 19.02.2019, розмір яких склав 158 059,21 грн.

Суд також зазначає, що факт самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування за законом є самостійною підставою для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, а тому посилання відповідача у відзиві що позивачем не доведено наявність збитків, які понесенні державою, є помилковим. Такого ж висновку дійшов і Верховний суд України у постанові від 03.09.2013 у справі № 13/333-38/463-2012 та у постанові від 25.06.2018 у справі №910/8682/16.

Відповідач зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів позову копії претензії про відшкодування збитків та доказів її надіслання на адресу відповідача, що на його думку є істотним, оскільки відповідач вважав що рентна плата в п`ятикратному розмірі відповідно до вимог податкового законодавства є належною відповідальністю, а також спірне питання можливо було вирішити в позасудовому порядку.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до порушника з претензією, листом, тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Положення Податкового кодексу України передбачають: у разі перевищення водокористувачами встановленого річного ліміту використання води рентна плата обчислюється і сплачується у п`ятикратному розмірі виходячи з фактичних обсягів використаної води понад встановлений ліміт використання води, ставок рентної плати та коефіцієнтів (пункт 255.11.13).

За відсутності у водокористувача дозволу на спеціальне водокористування із встановленими в ньому лімітами використання води рентна плата справляється за весь обсяг використаної води, що підлягає оплаті як за понадлімітне використання (пункт 255.11.15).

З аналізу вказаних положень вбачається, що державне регулювання справляння рентної плати не звільняє водокористувача від відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел без спеціального дозволу на спеціальне водокористування.

Доказів відшкодування відповідачем збитків до суду не надано, а отже 158 059,21 грн підлягають стягненню з відповідача.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За змістом частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини третьої статті 13, частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті позову судовим збором у розмірі 2 270,00 грн, понесені позивачем, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, підлягають покладенню на відповідача.

Разом з тим, станом на момент винесення рішення по даній справі, користуючись правом доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом повторно здійснюється перевірка відомостей про юридичних осіб сторін по справі.

Згідно зроблено судом запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відомостей про позивача, отримано Витяг № 56, з якого вбачається, що 28.10.2021 відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу Державну екологічну інспекцію Столичного округу (), зокрема, змінено її місцезнаходження на: 03035, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 1.

Частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Враховуючи, що провадження у даній справі здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (учасників справи) та відсутність в матеріалах справи будь-якої інформації про зміну місцезнаходження сторони, у даному випадку позивача, суд дослідивши відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу зареєстровану за кодом , встановив, що ідентифікаційний код юридичної особи - позивача не змінювався, а станом на дату винесення рішення по справі, місцезнаходження Державної екологічної інспекції Столичного округу є: 03035, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 1.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе замінити адресу Державної екологічної інспекції Столичного округу, керуючись загальновідомими даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказавши в рішенні суду нову адресу місцезнаходження позивача.

Керуючись статями 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" (08601, Київська область, місто Васильків, вулиця Гоголя, будинок 32, код 37627469) на користь Державної екологічної інспекції Столичного округу (03035, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 1, код 42163667) 158 059 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятдесят дев`ять) грн 21 коп. збитків та 2 370 (дві тисячі триста сімдесят) грн 89 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 11.11.2021