ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" листопада 2021 р.Справа № 922/4587/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021), у справі

за заявою Mramor LLP, Wales
до ФОП Бабича Ігоря Юрійовича, м. Харків
про неплатоспроможність
за участю :

керуючого реалізацією - Кошовського С.В., сідоцтво № 923 від 14.05.2013

Слюсарєвої Л.Ф.

представника ОСОБА_1 - Бехтер Л.В., свідоцтво № 1944 від 09.01.2018

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 10.12.2013 ФОП Бабича І.Ю. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Капустіна В.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2014 задоволено клопотання ОСОБА_2 про припинення його обов`язків ліквідатора у даній справі, звільнено арбітражного керуючого Капустіна В.В. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Белікова О.П.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області у зв`язку з недопустимістю повторної участі в розгляді справи судді Дзюби О.А. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 922/4587/13.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи визначено суддю Усатого В.О.

Ухвалою суду від 12.12.2017 усунено ліквідатора Белікова О.П. від виконання покладених на нього обов`язків ліквідатора, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Кошовського С.В.

05.09.2019 до суду надійшла заява ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170), в якій арбітражний керуючий Кошовський С.В. просив суд: витребувати з чужого незаконного володіння Слюсарєвої Л.Ф. на користь ФОП Бабича І.Ю. нерухоме майно, а саме - нежитлові приміщення загальною площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке передати ліквідатору ФОП Бабича І.Ю. арбітражному керуючому Кошовському С.В.; визнати за ФОП Бабичем І.Ю. право власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 262,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.09.2019 заяву ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) залишено без руху.

11.09.2019 до суду надійшла заява ліквідатора про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.09.2019 заява ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) була призначена до розгляду на 05.11.2019. Залучено до участі у розгляді заяви ліквідатора Слюсарєву Л.Ф.

Також, ухвалою суду від 13.09.2019 задоволено заяву АТ "КБ "Експобанк" (вх.№21425 від 09.09.2019) та ліквідатора (вх. № 21654 від 11.09.2019) про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів задовольнити. Заборонено ОСОБА_1 відчужувати у будь-який спосіб нежитлові приміщення загальною площею 262,2 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській радах, міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно), вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), спрямовані на зміну власника, передачу майна у заставу, іпотеку, оренду тощо, або дії, які можуть призвести до зміни власника, в тому числі дії, які можуть призвести до поділу, виділу часток, зміни опису, технічних характеристик, в тому числі - площі нерухомого майна: нежитлових приміщень заг. пл. 262,2 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалено внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зазначені заборони.

Матеріали справи направлялись до судів вищих інстанцій.

Розгляд заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) відкладався.

Ухвалою суду від 09.12.2020 розгляд, зокрема, заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. 21170 від 05.09.2019) було відкладено на 02.01.2021 об 11:00.

Представник ОСОБА_1 та Слюсарєва Л.Ф. у судовому засіданні проти заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) заперечували.

Присутній у судовому засіданні арбітражний керуючий Кошовський С.В. підтримав заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. 21170 від 05.09.2019); пояснень щодо зміни площі спірного нерухомого майна - нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та які були реалізовані на аукціоні в розмір 262,2 кв.м. та в подальшому були набуті ОСОБА_1 у розмірі 267,5 кв.м, - не надав; просив суд відкласти розгляд заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.21170 від 05.09.2019) з метою з`ясування питання щодо зміни площі спірного майна.

В судовому засіданні 02.02.2021 було оголошено перерву до 02.02.2021 о 14:00.

Після перерви учасники у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою суду від 02.02.2021 відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) на 11.03.2021. Зобов`язано арбітражного керуючого Кошовського С.В. до дати проведення судового засідання надати суду правове та документальне обґрунтування заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) щодо площі спірного нерухомого майна. Зобов`язано Слюсарєву Л.Ф. до дати проведення судового засідання надати суду: відзив на заяву арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) з його правовим та документальним обґрунтуванням; докази надсилання відзиву на адреси учасників у справі про банкрутство (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення); документальне підтвердження набуття права власності на спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Полтава, вул.Гоголя, буд. 29/14.

02.02.2021 після судового засідання до суду від арбітражного керуючого Кошовського С.В. надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № 2665), в якому заявник просив суд витребувати у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, що стали підставою для внесення змін щодо об`єкта нерухомого майна (нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ):

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101

Реєстрація змін розділу

Дата, час державної реєстрації: 11.07.2019 12:04:07

Відомості внесено до реєстру: 11.07.2019 12:22:53, приватний нотаріус Денисенко Лариса Миколаївна, Полтавський міський нотаріальний округ, Полтавська обл., індексний номер рішення: 47729650.

Ухвалою суду від 04.02.2021 задоволено клопотання арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування доказів (вх. № 2665 від 02.02.2021). Витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Лариси Миколаївни (36030, м. Полтава, вул. Сакко, 10-а) належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, що стали підставою для внесення вищезазначених змін щодо об`єкта нерухомого майна (нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ).

22.02.2020 до суду приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. надійшли пояснення, в яких остання зазначила, що 11.07.2019 за реєстровим № 764 нею було посвідчено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від імені Лісової Олени Олександрівни на ім`я ОСОБА_1 ; для вчинення цієї нотаріальної дії продавцем були надані правовстановлюючий документ (свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів) та технічну документацію, де вбачалася розбіжність у загальній площі нерухомого майна: так, в свідоцтві, виданому приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області - Набокою Ю.В 20.09.2016 за реєстровим номером 1669 зазначена площа нежитлових приміщень-262,2 кв.м., а в технічному паспорті на вищезазначену нерухомість, виготовленому 22.05.2019 Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", вказана загальна площа - 267,5 кв.м.; щодо пояснення цієї розбіжності нотаріусу також була надана довідка ПБТІ "Інвентаризатор" від 28.05.2016, де зазначено, що загальна площа змінилася в зв`язку з демонтажем перегородок, також щодо нової площі була зроблена оцінка нежитлових приміщень. Приватний нотаріус зазначила, що у зв`язку із зміною технічних характеристик було проведено реєстрацію змін в опис об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: зміну загальної площі з 262,2 кв.м. на 267,5 кв.м. До поданих пояснень приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. надала копію свідоцтва від 20.09.2016 за реєстрованим № 1669 та копію довідки з ПБТІ "Інвентаризатор" від 28.05.2019 № 5061.

11.03.2021 на електронну адресу суду та 15.03.2021 до канцелярії суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю ОСОБА_1 та її представника бути присутніми у судовому засіданні через хворобу.

Судове засідання, призначене на 11.03.2021 не відбулося, у зв`язку з направленням справи на виконання ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 24.02.2021 до суду касаційної інстанції.

06.04.2021 справа повернулася до господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 08.04.2021 заяву арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№21170 від 05.09.2019) призначено до розгляду на 17.06.2021. Ухвалено арбітражному керуючому Кошовському С.В. до дати проведення судового засідання надати суду правове та документальне обґрунтування заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) щодо площі спірного нерухомого майна. Ухвалено ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду: відзив на заяву арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№ 21170 від 05.09.2019) з його правовим та документальним обґрунтуванням; докази надсилання відзиву на адресу учасників у справі про банкрутство (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення); документальне підтвердження набуття права власності на спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.06.2021 відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) на 03.08.2021. Ухвалено арбітражному керуючому Кошовському С.В. до дати проведення судового засідання надати суду правове та документальне обґрунтування заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) щодо площі спірного нерухомого майна. Ухвалено ОСОБА_3 до дати проведення судового засідання надати суду: відзив на заяву арбітражного керуючого Кошовського С.В. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№21170 від 05.09.2019) з його правовим та документальним обґрунтуванням; докази надсилання відзиву на адресу учасників у справі про банкрутство (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення); документальне підтвердження набуття права власності на спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

22.07.2021 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 (вх. № 17182), наданий її представником, в якій теперішня власниця спірного майна просила суд, посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем нерухомого майна - нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , зазначила, що вважає заяву арбітражного керуючого Кошовського С.В. безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню.

До відзиву Слюсарєвої Л.Ф. надано низку копій документів, у тому числі на підтвердження набуття права власності на спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проте, суд зазначає, що надані копії документів реквізитів засвідчення не містять.

30.07.2021 до суду від керуючого реалізацією надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 17827), в якому арбітражний керуючий Кошовський С.В., посилаючись на неможливість бути присутнім у судовому засіданні 03.08.2021 з розгляду заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) через перебування у щорічній відпустці, просив суд відкласти розгляд справи з метою забезпечення права керуючого реалізацією бути присутнім у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відкладено розгляд заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№21170 від 05.09.2019) на 12.08.2021. Ухвалено керуючому реалізацією до дати проведення судового засідання надати суду: правове та документальне обґрунтування заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) щодо площі спірного нерухомого майна; відповідь на відзив ОСОБА_1 з її правовим та документальним обґрунтуванням, а також доказами надсилання відповіді на відзив на адресу ОСОБА_1 та інших учасників у справі про банкрутство (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення). Ухвалено ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду: копії документів, доданих до відзиву, у тому числі документальне підтвердження набуття права власності на спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , засвідчені належним чином; заперечення на відповідь керуючого реалізацією на відзив з їхнім правовим та документальним обґрунтуванням, а також доказами надсилання заперечень на адресу арбітражного керуючого Кошовського С.В. та інших учасників у справі про банкрутство (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення).

12.08.2021 до суду від ОСОБА_1 разом із супровідним листом надійшли засвідчені копії договору купівлі-продажу від 11.07.2019 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Судові засідання з розгляду заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) неодноразово відкладалися.

Ухвалою суду від 15.09.2021 розгляд заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019) було відкладено на 06.10.2021.

06.10.2021 до суду від керуючого реалізацією надійшла уточнена заява (вх.№23513) про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, в якій арбітражний керуючий Кошовський С.В. просив суд: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ФОП Бабича І.Ю. нерухоме майно, а саме - нежитлові приміщення загальною площею 267,52 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке передати ліквідатору ФОП Бабича І.Ю. арбітражному керуючому Кошовському С.В.; визнати за ФОП Бабичем І.Ю. право власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 267,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.10.2021 прийнято уточнену заяву керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№23513 від 06.10.2021) до розгляду. Відкладено розгляд заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№ 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021), на 09.11.2021. Запропоновано Слюсарєвій Л.Ф. та учасникам у справі про банкрутство до дати проведення судового засідання надати суду: відзив на заяву керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№ 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021), з його правовим та документальним обґрунтуванням; докази надсилання відзиву на адреси керуючого реалізацією та інших учасників у справі про банкрутство (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення).

Присутні у судовому засіданні керуючий реалізацією, Слюсарєва Л.Ф. та представниця Слюсарєвої Л.Ф. зазначили про відсутність додаткових пояснень до наданих у попередніх засіданнях.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що зібраних доказів достатньо для розгляду заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021), за наявними у справі матеріалами. Крім того, суд зазначає, що надавав можливість учасникам у справі реалізувати свої процесуальні права на подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Дослідивши заяву керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021), розглянувши матеріали справи, враховуючи пояснення учасників судового процесу, надані в попередніх судових засіданнях, суд встановив наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 10.12.2013 ФОП Бабича І.Ю. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

Ухвалою суду від 29.11.2016 визнано вимоги АТ "КБ "Експобанк" банкрута у сумі 18627459,54 грн. Зазначені вимоги окремо внесено до реєстру вимог кредиторів, як такі, що забезпечені заставою майна боржника (нежитлові приміщення заг. пл. 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, № 29/14).

13.09.2016 між ліквідатором ФОП Бабича І.Ю. арбітражним керуючим Беліковим О.П. та Лісовою О.О. укладено договір купівлі-продажу майна банкрута - ФОП Бабича І.Д., а саме: нежитлових приміщень загальною площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2040.

20.09.2016 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Ю.В. видано Лісовій О.О. свідоцтво № 1669 про право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою м.Полтава, вул. Гоголя, буд. 29/14.

Зазначені нотаріальні дії вчинено на підставі протоколу № 1 проведення відкритих торгів у формі аукціону від 05.09.2016, складеного Товарною біржею "Ресурс-Інформ+".

Ухвалою суду від 19.11.2020 за наслідками розгляду заяви АТ "КБ "Експобанк" (вх.№21248 від 06.09.2019) про визнання недійсним результатів аукціону, протоколу про проведення аукціону, свідоцтва про право власності та заяви арбітражного керуючого Кошовського С.В. (вх. № 21169 від 05.09.2019) про визнання недійсним результатів аукціону, договору купівлі-продажу, свідоцтва про право власності, зокрема, визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута - ФОП Бабича І.Д., а саме: нежитлових приміщень загальною площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Полтава, вул. Гоголя, буд. 29/14, оформлені протоколом № 1 проведення відкритих торгів у формі аукціону від 05.09.2016, проведеного Товарною біржею "Ресурс-Інформ+"; визнано недійсним договір купівлі-продажу майна банкрута - ФОП Бабича І.Д., а саме: нежитлових приміщень загальною площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ліквідатором ФОП Бабича І.Ю. арбітражним керуючим Беліковим О.П. та Лісовою О.О., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 13.09.2016 за зареєстрований № 2040; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 29/14, серія та номер: 1669, видане 20.09.2016, видавник: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Набока Ю.В.

Ухвала суду обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення інвентаризації та оцінки майна, що є необхідною передумовою для початку процедури його реалізації; у матеріалах справи відсутні будь-які докази оприлюднення (опублікування/оповіщення) на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України, а також безпосередньо на нерухомому майні у встановлений законом строк відповідної інформації (оголошення/повідомлення) про проведення аукціону 05.09.2016, його умов тощо; в матеріалах справи відсутні докази здійснення фіксації аукціону технічними засобами; розмір гарантійного внеску, сплачений учасниками аукціону (зокрема, переможцем), не відповідає вимогам закону; наявна в матеріалах справи квитанція № 16343463 про оплату переможцем аукціону придбаного майна, не може вважатися належним доказом оплати у встановленому Законом порядку, у зв`язку з порушенням порядку підготовки, організації, проведення аукціону, оформлення його результатів, строків та умов проведення платежів, на підставі чого суд зазначив про те, що вона не приймається до уваги; також, судом було зазначено про відсутність у матеріалах справи доказів відкриття спеціального банківського рахунку та доказів проведення розрахунків із заставним кредитором.

Вищезазначена ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили.

Також, судом встановлено, що 11.07.2019 між Лісовою О.О. (продавець) та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 767, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого за цим договором продавець передає у власність (продає) покупцю, а покупець приймає у власність від продавця (купує) нежитлові приміщення загально площею 267,5 кв.м., що знаходяться у двоповерховому житловому будинку за адресою м. Полтава, вулиця Гоголя, буд. 29/14, і оплачує їх вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором. Нежитлові приміщення, що відчужуються за цим договором, належать продавцю на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В. 20.09.2016 за реєстровим номером 1669. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.09.2016 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В за № 16541238, що підтверджується інформацією, отриманою 11.07.2019 шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до цього реєстру; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.3 вищезазначеного договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж нежитлових приміщень ними вчинюється за 1355000,00 грн. Згідно зі звітом про оцінку майна, складеного 31.05.2019 суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "Консалтінгова компанія "Форекс" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 354/18, виданий 24.04.2018), ринкова вартість нерухомості, яка є предметом цього договору, складає 1355000,00 грн. Розрахунок було здійснено сторонами до підписання цього договору. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладання цього договору не підлягає. Підписання сторонами договору є свідченням їх згоди на укладання саме за ціною 1355000,00 грн та на інших, передбачених у ньому, умовах.

Щодо розбіжностей у площі спірного нерухомого майна, судом було встановлено наступне.

Згідно з листом (вх. № 4338 від 22.02.2021), наданим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2021, для вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення 11.07.2019 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , від імені Лісової Олени Олександрівни на ім`я ОСОБА_1 , продавцем були надані правовстановлюючий документ (свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів) та технічна документація, з яких вбачалася розбіжність у загальній площі нерухомого майна: так, у свідоцтві, виданому приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області - Набокою Ю.В 20.09.2016 за реєстровим номером 1669 зазначена площа нежитлових приміщень - 262,2 кв.м., а в технічному паспорті на вищезазначену нерухомість, виготовленому 22.05.2019 Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", вказана загальна площа - 267,5 кв.м; щодо пояснення даної розбіжності приватному нотаріусу також була надана довідка ПБТІ "Інвентаризатор" від 28.05.2016, в якій зазначено, що загальна площа змінилася у зв`язку з демонтажем перегородок; щодо нової площі була зроблена оцінка нежитлових приміщень. Як зазначила ПН ПМНО Денисенко Л.М., у зв`язку зі зміною технічних характеристик нею було проведено реєстрацію змін в опис об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: зміну загальної площі з 262,2 кв.м. на 267,5 кв.м.

Станом на момент розгляду даного спору власником вищезазначеного нерухомого майна є ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні поданої заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021), арбітражний керуючий Кошовський С.В. посилався, зокрема, на ч. 1 ст. 216, п. 3 ч. 1 ст. 388 та ст. 392 ЦК України як на підставу витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ФОП Бабича І.Ю. нерухомого майна, а саме - нежитлових приміщень загальною площею 267,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ФОП Бабичем І.Ю. права власності на зазначене майно.

Надаючи правову оцінку вищезазначеному спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 2 статті 208 Господарського кодексу України передбачено, що у разі визнання недійсним зобов`язання, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституцію можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв`язку з недійсністю правочину, оскільки стаття 16 ЦК України не містить вичерпного переліку способів захисту цивільних прав.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 916/1952/17.

Згідно зі ст. 208 ГК України, ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як самостійно, так і бути об`єднана з вимогою повернути одержане за цим правочином у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе).

Правовими наслідками недійсності правочину є двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за умовами, дійсними на момент відшкодування. Одностороння реституція чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, у ч. 1 ст. 216 та в ст. 1213 ЦК України закріплено обов`язок кожної зі сторін недійсного договору (набувача) повернути другій стороні (потерпілому) безпідставно набуте майно в натурі. Це означає, що поверненню підлягає саме та індивідуально визначена річ, яку набув або зберіг набувач, або така ж кількість родових речей тієї ж якості. Разом з цим якщо повернути безпідставно набуте майно в натурі неможливо (внаслідок його знищення, загублення або передачі його набувачем третій особі тощо), набувач зобов`язаний відшкодувати іншій стороні договору (потерпілому) вартість такого майна.

Суд зазначає, що в матеріалах справи після визнання ухвалою суду від 19.11.2020 недійсними договору купівлі-продажу майна банкрута - ФОП Бабича І.Д., а саме: нежитлових приміщень загальною площею 262,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ліквідатором ФОП Бабича І.Ю. арбітражним керуючим Беліковим О.П. та Лісовою О.О., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 13.09.2016 та зареєстрованого в реєстрі за № 2040, та свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно серія та номер 1669, видане 20.09.2016 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Ю.В., відсутні докази звернення керуючого реалізацією до ОСОБА_4 про відшкодування вартості спірного майна після визнання правочину недійсним у позасудовому або судовому порядку. Відповідно, відсутні й докази відмови ОСОБА_4 відшкодувати вартість майна.

Керуючим реалізацією не було вчинено можливих дій, спрямованих на отримання коштів від ОСОБА_4 (яка відплатно відчужила спірне майно), а одразу подано заяву про витребування майна з володіння ОСОБА_1 та визнання права власності на нерухоме майно за боржником.

У цій справі керуючий реалізацією, звертаючись до суду із заявою про захист порушених, на його думку, прав власності боржника, обрав такий спосіб захисту цього права як витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до статті 388 ЦК України.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Такий правовий висновок Великою Палатою Верховного Суду, з посиланням на висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15 - пункт 58 постанови від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Можливість витребування майна з чужого незаконного володіння законодавець ставить у залежність насамперед від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем.

Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна (стаття 400 ЦК України).

За змістом частини першої статті 388 ЦК України добросовісним має вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має право його відчужувати, а недобросовісним володільцем є та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

Витребування майна від добросовісного набувача (особи, яка не знала і не повинна була знати про те, що особа, у якої річ придбана, не має права її відчужувати) є можливим у всіх випадках, коли майно придбане безоплатно в особи, яка не мала права відчужувати річ.

Якщо добросовісний набувач придбав річ за плату, власник має право витребувати таку річ тільки у випадках, коли вона вибула з володіння поза його (або особи, якій річ була передана власником) волею, зокрема загублена власником або іншою особою, якій річ була передана власником, або була викрадена у власника чи такої особи.

Отже, можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, з чужого незаконного володіння закон ставить у залежність насамперед від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем. Одночасно добросовісність (недобросовісність) незаконного володільця характеризує його суб`єктивне ставлення до обставин вибуття майна з володіння власника та правомірність його придбання.

Як вбачається з матеріалів справи і зазначено вище, керуючий реалізацією не довів обставин, які вказують на неможливість (неефективність) застосування наслідків недійсності правочину; не вчинив дій, направлених на звернення до ОСОБА_4 з вимогою відшкодувати кошти за спірне майно, право власності на яке ОСОБА_4 отримала за недійсним правочином, і яке відчужила за відплатним договором, а звернувся одразу до ОСОБА_1 з вимогою про витребування спірного майна з її володіння.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 набула спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2019, укладеного з ОСОБА_4 .

В силу положень статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Учасники справи не заперечують, що ОСОБА_1 набула спірне майно на законних підставах. Зазначений договір купівлі-продажу від 11.07.2019 є дійсним.

Як було зазначено вище, пунктами п. п. 2.1, 2.2 договору купівлі-продажу передбачено, що за домовленістю сторін продаж нежитлових приміщень ними вчинюється за 1355000,00 грн. Згідно зі звітом про оцінку майна, складеного 31.05.2019 суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "Консалтінгова компанія "Форекс" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 354/18, виданий 24.04.2018), ринкова вартість нерухомості, яка є предметом цього договору, складає 1355000,00 грн. Розрахунок було здійснено сторонами до підписання цього договору. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладання цього договору не підлягає.

Тобто, ОСОБА_1 було набуто спірне майно за відплатним договором, а ОСОБА_4 було отримано грошові кошти за дане нерухоме майно в розмірі 1355000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що заява про визнання недійсним результатів аукціону, договору купівлі-продажу, свідоцтва про право власності (вх. № 21169) була подана арбітражним керуючим Кошовським С.В. - 05.09.2019, а заява АТ "КБ "Експобанк" (вх.№21248) про визнання недійсним результатів аукціону, протоколу про проведення аукціону, свідоцтва про право власності АТ "КБ "Експобанк" надійшла до суду 06.09.2019.

Поряд із цим, спірне майно було придбано ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 11.07.2019, тобто, до звернення арбітражним керуючим Кошовським С.В. та АТ "КБ "Експобанк" до суду з відповідними заявами.

За змістом частини першої статті 388 ЦК України, добросовісним має вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має право його відчужувати.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набула майно за відплатним договором на законних підставах, і на момент укладення договору купівлі-продажу від 11.07.2019 факту незаконності вибуття спірного майна з володіння боржника судом встановлено ще не було, відповідно, і ОСОБА_1 не могла бути про нього обізнана.

До того ж, слід зазначити, що ОСОБА_1 є власником спірного майна вже більше двох років, доказів на підтвердження вчинення нею дій, направлених на відчуження спірного майна, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, стаття 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає підстави вважати, що вона гарантує безперешкодне володіння майном, неприпустимість позбавлення права власності та захист права власності.

Предметом безпосереднього регулювання статтею 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном.

Перший протокол ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, застосовується судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.091982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальних принципів міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи права власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

У спірних правовідносинах щодо першого критерію можуть бути застосовані приписи статті 388 ЦК України внаслідок визнання правочинів недійсними.

Як вбачається із матеріалів справи, керуючий реалізацією не довів обставин, які вказують на неможливість (неефективність) застосування наслідків недійсності правочину в порядку ст. 216 ЦК України.

У такому випадку вирішальним є доведення керуючим реалізацією обставин, які дають підстави для застосування у даному випадку приписів статті 388 ЦК України.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна, яке вона набула на підставі відплатного договору, що учасниками у справі про банкрутство не оспорювалося.

Керуючим реалізацією не було доведено, що такий спосіб захисту порушеного права як витребування майна у добросовісного набувача є найбільш ефективним, оскільки арбітражним керуючим навіть не здійснено спроб скористатись іншими способами.

Суд не визнає обраний керуючим реалізацією спосіб захисту найбільш ефективним у розрізі інституту захисту речових прав та Першого протоколу до Конвенції, й через призму дотримання принципів справедливого правосуддя як частини міжнародних зобов`язань України згідно з Конвенцією, а також з огляду на мету провадження у справі про неплатоспроможність ФОП Бабича І.Ю., оскільки арбітражний керуючий не реалізував права на застосування іншого способу захисту порушеного права - звернення до Лісової О.О. з вимогою про відшкодування вартості спірного майна в порядку ст. 216 ЦК України.

Оцінюючи баланс інтересів боржника, кредиторів та теперішнього власника майна, суд дійшов висновку, що витребування майна у ОСОБА_1 як добросовісного набувача є несправедливим і передчасним способом захисту порушених прав боржника за відсутності доказів застосування керуючим реалізацією інших способів захисту прав боржника.

Мета - формування ліквідаційної маси боржника у даному випадку не співвідноситься із засобами, які використав керуючий реалізацією, оскільки необхідний баланс не буде дотриманий з тих підстав, що Слюсарєва Л.Ф. у даному випадку буде нести "індивідуальний і надмірний тягар".

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх.№23513 від 06.10.2021), відмовити.

Згідно з ч. 9 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви керуючого реалізацією про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, заходи забезпечення вимог кредиторів, вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2019, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 58-67, 130-133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 73, 74, 145, 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити керуючому реалізацією у задоволенні заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх. № 21170 від 05.09.2019), з урахуванням уточнень (вх. № 23513 від 06.10.2021).

Скасувати заходи забезпечення вимог кредиторів, вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2019.

Ухвалу направити керуючому реалізацією, банкруту, Слюсарєвій Л.Ф., кредиторам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 15 листопада 2021 року.

Суддя Усатий В.О.