ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. Справа№ 910/5891/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Мемрух О.М. ( довір. №28 від 14.12.20)

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - не з`явився;

розглянувши апеляційні скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021

у справі № 910/5891/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Служби автомобільних доріг у Донецькій області

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 79 326, 00грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/5891/21 позов Служби автомобільних доріг у Донецькій області задоволено повністю. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області шкоду у розмірі 79 326грн.00коп., судовий збір у розмірі 2 270грн. та відшкодування витрат на проведення експертизи у розмірі 12 973 грн. 72 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було зруйновано автобусний павільйон та відповідно завдано збитку позивачу, сталась з вини ОСОБА_1 ;

- на момент настання спірної дорожньо-траснпортної пригоди цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Infiniti G 37, державний номер НОМЕР_1 не була застрахована, тому у даному випадку у Моторного (транспортного) страхового бюро України наявний обов`язок із відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок спірної дорожньо-транспортнрої пригоди.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11 червня 2021 та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- встановлення винуватості особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, має здійснюватись саме постановою місцевого районного суду загальної юрисдикції;

- однак справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 була закрита Донецьким апеляційним судом на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто через відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

- МТСБУ не виникло обов`язку з відшкодування шкоди позивачеві за рахунок фонду захисту потерпілих, а позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу того, що МТСБУ є особою, на яку покладається обов`язок відшкодувати збитки позивача за відсутності вини в діях водія ОСОБА_1 .

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва, справу №910/5891/21 призначено на 20.10.2021.

Не погоджуючись з рішенням, третя особа звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 скасувати та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі третя особа зазначає про те, що:

- доказів, які б об`єктивно підтверджували подію правопорушення, його склад і вину ОСОБА_1 в його скоєнні, суду надано не було;

- постановою Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі ч.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Від позивача (07.09.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- відсутність судового рішення про визнання водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адмінправопорушення, жодним чином не впливає на задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021, справу №910/5891/21 призначено на 20.10.2021.

В судове засідання 20.10.2021 не з`явились представники відповідача та третьої особи.

Щодо відповідача, то як слідує з відомостей на офіційному сайті Укрпошти та отриманої інформації за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення, здійсненого судом на адресу відповідача процесуальних документів ( зокрема, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 ), відправлення за номером 680 (Моторне (транспортне) страхове бюро України вручено 21.08.2021;

Щодо третьої особи, то як слідує з відомостей на офіційному сайті Укрпошти та отриманої інформації за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення, здійсненого судом на адресу третьої особи процесуальних документів (зокрема, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021), відправлення за номером 699 ( ОСОБА_1 ) вручено 25.08.2021

Враховуючи те, що відповідач та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явку учасників судового процесу не визнано обов`язковою, про причини неявки суд не повідомили, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників відповідача та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судовою колегією встановлено.

На балансі Служби автомобільних доріг у Донецькій області знаходиться автомобільна дорога загального користування державного значення у Донецькій області "Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь Н-08".

До складу автомобільної дороги включаються, зокрема, автопавільйони згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, та Розділу 5 Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України №241 від 29.07.2019.

Отже, автобусний павільйон на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, км 695 + 250 м праворуч, знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Донецькій області.

20.04.2020 на 695 км + 250 м автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, що в Нікольському районі Донецької області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Infiniti G37, державний номер НОМЕР_1 . Так, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Infiniti G37, допустив зіткнення із автобусним павільйоном.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 02.06.2020 у справі №222/688/20 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернуто до Нікольського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, на доопрацювання, у зв`язку з тим, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №071189 від 27.05.2020 діями ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди, проте, в порушення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, не зазначено потерпілу особу (прізвище та адреса), якій така шкода спричинена.

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 27.10.2020 у справі №222/851/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, у постанові Володарського районного суду Донецької області від 27.10.2020 у справі №222/851/20 встановлено, що 20.04.2020 о 00:30 годині, на 695 км автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Infiniti G37, номерний знак НОМЕР_2 , порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, а саме не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автобусним павільйоном, що спричинило його пошкодження. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 у справі №222/851/20 постанову Володарського районного суду Донецької області від 27.10.2020 скасовано, а провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова Донецького апеляційного суду мотивована тим, що судом належним чином не з`ясовані дійсні обставини події дорожньо-транспортної пригоди, а саме: не встановлено, чи мало місце перевищення допустимої швидкості водієм ОСОБА_1 , пошкодження правого колеса, яке призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, та чи наявні в діях водія ОСОБА_1 дії, які знаходяться у причинному зв`язку з даною пригодою, а також не з`ясовано, чи мав водій ОСОБА_1 технічну можливість запобігти наїзду на автобусну зупинку та з якого часу виникла небезпека в умовах даної дорожньої події.

Таким чином, Донецьким апеляційним судом було закрито провадження в адміністративній справі щодо третьої особи з підстав того, що місцевим загальним судом не встановлено обставин дорожньо-транспортної пригоди, в той час як у справі №222/851/20 відсутні докази, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 щодо лопнувшого колеса як підстави настання дорожньо-транспортної пригоди.

Донецьким апеляційним судом жодних обставин/фактів, що є спірними в даній справі, у своїй постанові не встановлено, а лише викладено висновок щодо оцінки наявних в матеріалах справи №222/851/20 доказів, відтак постанова Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 у справі №222/851/20 не має преюдиційного значення для суду в даній справі щодо спірних моментів.

Крім того, частиною 5 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Позивач стверджує, що дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини третьої особи, а відповідач та третя особа стверджують, що спірна дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок непереборної сили - лопнувшого під час руху правого колеса на автомобілі Infiniti G37, номерний знак НОМЕР_2 .

Як вбачається із постанови Донецького апеляційного суду від 01.12.2020 у справі №222/851/20, ОСОБА_1 в межах справи №222/851/20 було надано суду письмові пояснення про те, що він 20.04.2020 о 00:30 год. разом зі своїм знайомим рухався на автомобілі Infiniti G37, номерний знак НОМЕР_2 , по автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь з боку с. Республіка в напрямку смт. Нікольське в Нікольському районі Донецької області. При цьому, швидкість його руху була в межах допустимої. Раптово, на його автомобілі лопнуло колесо, авто виїхало на узбіччя та зіткнулося з зупинкою.

Господарським судом міста Києва було досліджено вказану ділянку дороги за допомогою Інтернет-сервісу "Google Maps" та співставлено наявні в матеріалах справи фотознімки з місця пригоди, які були зроблені поліцією, внаслідок чого встановлено, що автобусний павільйон, який був пошкоджений внаслідок зіткнення із автомобілем Infiniti G37, розміщувався зі сторони зустрічної смуги руху перед поворотом на село Малинівка якщо рухатись із села Республіка.

Тобто, оскільки автомобіль Infiniti G37 рухався по автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь з боку с. Республіка в напрямку смт. Нікольське в Нікольському районі Донецької області, то, якщо керуватись поясненнями третьої особи, після того, як в ньому лопнуло праве колесо автомобіль занесло в ліву сторону, він перетнув зустрічну смугу руху, виїхав на узбіччя та зіштовхнувся із автобусним павільйоном.

Варто відзначити, що за загальним правилом (зумовленим законами фізики) автомобіль заносить в ту сторону, з якої лопає колесо, оскільки за рахунок виходу повітря з шини зменшується її висота, а відтак і загальний радіус колеса, що зумовлює зменшення окружності колеса. З урахуванням однакової швидкості кручення коліс з обох боків автомобіля, зменшення окружності одного з коліс зумовлює зменшення проходження таким колесом шляху за один оберт по відношенню до іншого колеса (з протилежного боку автомобіля), що зумовлює зміщення руху автомобіля в сторону пошкодженого колеса з лопнутою шиною.

Сам факт лопання шини в колесі в автомобілі під час руху не свідчить про відсутність вини водія автомобіля у настанні дорожньо-транспортної пригоди та відсутність такої вини підлягає доведенню водієм.

Тим більше, за дотримання встановленої Правилами дорожнього руху швидкості руху автомобіля малоймовірною є ситуація, за якої лопання шини на колесі в автомобілі Infiniti G37 зумовлює повну втрату контролю над таким автомобілем, виїзд на смугу зустрічного руху та подальше зіткнення із автобусним павільйоном, яке має наслідком повну руйнацію такого павільйону, у зв`язку з неможливістю зупинити автомобіль шляхом гальмування.

Крім того, якби шина лопнула та колесо відірвалось від автомобіля до зіткнення із автобусним павільйоном, то як на асфальтному покритті автомобільної дороги, так і на ґрунті перед автобусним павільйоном був би чіткий слід від супорту колеса (інших металевих частин автомобіля), що працівниками поліції, які здійснювали фіксацію місця події в межах кримінального провадження, було б зафіксовано.

Однак з наявних матеріалах справи фотознімків з місця пригоди (зроблених працівниками поліції в межах кримінального провадження) не вбачається жодного сліду (зокрема, борозни у ґрунті) від металевих частин автомобіля.

Також відсутні докази існування на асфальті або землі по шляху слідування автомобіля до зіткнення із зупинкою слідів екстреного гальмування чи ритвин (борозн) від супорта колеса (якщо припустити його відривання до зіткнення із зупинкою), а також відсутні докази неможливості зупинення автомобіля шляхом застосування гальмування з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , що він рухався в межах дозволеної Правилами дорожнього руху швидкості, в той час як конструкція зупинки та характер руйнувань виключають висновок про спричинення таких наслідків автомобілем який рухався на незначній швидкості (нормальна швидкість руху - зменшення швидкості за рахунок гальмування).

До того ж, сам факт відірваного правого колеса не підтверджує висновку, що останнє було відірване внаслідок лопання шини (ймовірність такої ситуації доволі низька).

Попри наведене, лопання шини на автомобільному колесі не може вважатись непереборною силою, оскільки не є надзвичайним, рідкісним чи невідворотним явищем, та як правило обумовлене діями/бездіяльністю особи - чи водія, який відповідає за технічний стан автомобіля, чи особою, яка відповідає за стан дороги.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (надалі - Правила дорожнього руху).

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Зіткнення із автобусним павільйоном в незалежності від причин такого зіткнення є дорожньо-транспортною пригодою, оскільки внаслідок пошкодження такого павільйону завдають іншій особі (відмінній від винуватця) матеріальні збитки.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Пунктом 5.4 Правил дорожнього руху встановлено, що у разі дорожньо-транспортної пригоди пасажир причетного до пригоди транспортного засобу повинен надати можливу допомогу потерпілим, повідомити про пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції і перебувати на місці до прибуття поліцейських.

Однак як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не повідомив працівників поліції про дорожньо-транспортну пригоду, залишив місце пригоди, а також автомобіль Infiniti G37 був вивезений із місця пригоди на евакуаторі. Працівникам поліції лише через декілька днів вдалося розшукати ОСОБА_1 та автомобіль Infiniti G37.

Так, судами в межах справи №922/851/20 на підставі пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 20.04.2020 о 00 год. 30 хв.

Згідно пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (пасажира в автомобілі Infiniti G37 на момент дорожньо-транспортної пригоди), дорожньо-транспортна пригода сталася о 00-30 год., проте ОСОБА_3 (водій евакуатора) у своїх поясненнях вказує, що виїхав на місце пригоди о 00-10 год.

Крім того, ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказує, що оскільки водія ОСОБА_1 сильно вдарило подушкою безпеки, тому він ( ОСОБА_2 ) зателефонував своїй дружині і попросив її, щоб вона приїхала. Після того як дружина ОСОБА_2 забрала ОСОБА_1 додому, ОСОБА_2 викликав евакуатор щоб забрати автомобіль. Після того як автомобіль Infiniti G37, номерний знак НОМЕР_2 , був доставлений в пункт призначення, ОСОБА_2 представився водію евакуатора громадянином ОСОБА_1 і розрахувався за дані послуги.

Отже, враховуючи, що до виклику евакуатора встигла приїхати дружина ОСОБА_2 та забрати з місця пригоди водія автомобіля - ОСОБА_1 , в той час як ОСОБА_3 вказує, що виїхав на місце пригоди о 00-10 год., то очевидно, що має місце неузгодженість пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , котрі в межах справи №922/851/20 стверджували, що дорожньо-транспортна пригода сталась близько 00-30 год., та поясненнями ОСОБА_3 (водія евакуатора) який вказує, що виклик був ним одержаний близько 00-10 год. (за 20 хв. до дорожньо-транспортної пригоди).

За поясненнями ОСОБА_3 (водія евакуатора) ОСОБА_2 відразу представся громадянином ОСОБА_1 та на запитання ОСОБА_3 відповів, що поліція вже була.

Натомість, ОСОБА_2 в своїх поясненнях вказує, що він представився водію евакуатора ОСОБА_1 вже після доставки автомобіля до пункту призначення.

Наведені дії ОСОБА_1 , який після настання дорожньо-транспортної пригоди всупереч Правилам дорожнього руху покинув місце пригоди, не повідомив про пригоду працівників поліції, замість виклику швидкої для водія ОСОБА_1 (який за твердженнями ОСОБА_2 вдарився об подушку безпеки) викликав дружини ОСОБА_2 , яка повезла водія додому, та введення в оману ОСОБА_3 щодо особи водія, власника автомобіля, факту приїзду поліції, дають підстави для висновку, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди вчинялись дії для приховання факту та обставин пригоди з метою ухилення від відповідальності.

При цьому, у стороннього спостерігача така непослідовність дій вказаних осіб створює враження, що насправді на меті ОСОБА_1 було приховування дійсних обставин, які зумовили настання дорожньо-транспортної пригоди.

В будь-якому випадку дії ОСОБА_1 після настання дорожньо-транспортної пригоди не можуть бути визнані правомірними та добросовісними.

Попри наведене, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Допустимим доказом настання таких обставин як лопання шини на колесі та відсутність вини водія у настанні вказаної обставини може бути висновок експерта, в якому встановлена дана обставина, та встановлена причини лопання шини, яка не залежала від водія. До прикладу, навіть якщо шина на колесі лопнула через її зношеність або механічні пошкодження, то у настанні дорожньо-транспортної пригоди наявна вина водія, який повинен був оглянути транспортний засіб перед початком руху.

Однак, матеріали справи не містять жодного висновку експерта, в той час як саме на ОСОБА_1 законодавство покладало доведення відсутності у нього вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, судом враховано, що якби лопання шини у колесі автомобіля сталось через наявність дефекту у дорожньому покритті (ями) Infiniti G37 або через сторонні предмети, які знаходились на дорозі, то з метою доведення непереборної сили та відсутності в його діях вини ОСОБА_1 був би зацікавленим у виклику працівників поліції з метою фіксування обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у таких випадках складений поліцією протокол фіксації обставин дорожньо-транспортної пригоди також міг би (з врахуванням інших показників дорожньої обстановки) слугувати доказом відсутності в діях третьої особи вини у руйнуванні автобусного павільйону.

Однак замість виклику працівників поліції у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, третьою особою було залишено місце пригоди.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Натомість наявні в матеріалах справи пояснення, з огляду на їх неузгодженість із поясненнями водія евакуатора, а також непослідовність та неправомірність поведінки водія транспортного засобу, взагалі не є достовірними доказами в розумінні ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За таких обставин, місцевий господарський суд обґрунтовано зазначає про те, що учасниками справи не надано суду доказів, що дорожньо-транспортна пригода сталась за відсутності вини ОСОБА_1 та/або внаслідок непереборної сили.

Відповідно до п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 б) Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За пунктом 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З аналізу вказаних норм Правил дорожнього руху вбачається, що безпечний дорожній рух забезпечений за умов обрання водієм такої безпечної швидкості руху, при якій він зможе постійно контролювати дорожню обстановку, вантаж, що перевозиться, технічний стан транспортного засобу, їх зміну в процесі руху, в тому числі, передбачати виникнення найпоширеніших та ймовірних поломок транспортного засобу, не допускати аварійних ситуацій або, в разі їх настання, вчиняти всіх можливих дій для мінімізації наслідків.

Отже, в ніч з 19.04.2020 на 20.04.2020 на 695 км + 250 м автомобільної дороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Infiniti G37, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та останнім не доведено відсутність в його діях вини як елементу цивільного правопорушення у руйнуванні автобусного павільйону, а відтак і наявності правових підстав для звільнення його від цивільно-правової відповідальності.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було зруйновано автобусний павільйон та відповідно завдано збитки позивачу, сталась з вини ОСОБА_1 .

Також, судова колегія вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_1 , що оскільки відсутня подія та склад адміністративного правопорушення у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було завдано шкоди державі (майну держави), то третя особа не відповідає за таку шкоду та така шкода підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Так, частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Судом в межах даної справи встановлено вину особи, яка керувала автомобілем Infiniti G37, державний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 .

Статтею 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

В матеріалах справи наявний наданий позивачем висновок експерта №2873 за результатами проведення судового будівельно-технічного дослідження від 10.06.2021, складений Донецьким відділенням Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України, в якому встановлено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автобусного павільйону, який розташований на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, км 695+250 праворуч станом на 20.04.2020 склала 115 768,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується вартість відновлювального ремонту автобусного павільйону у розмірі 115 768,00 грн.

Положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до частин 1, 4 статті 21 вказаного Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Проте, за інформацією із бази Моторного (транспортного) страхового бюро України станом на момент настання спірної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Infiniti G37, державний номер НОМЕР_1 , не була застрахована.

Підпунктом а) пункту 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відтак, у даному випадку у Моторного (транспортного) страхового бюро України наявний обов`язок із відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області відшкодування шкоди у розмірі 79 326,00 грн.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 у справі №910/5891/21 без змін.

4. Матеріали справи №910/5891/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.11.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов