ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"18" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1018/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс"

про стягнення 1 464 656,40 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальський Г.В. - ордер КВ № 399464 від 14.09.2021;

від відповідача: не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна нафтогазова компанія" звернулось до суду з позовом, згідно якого просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітаніда сервіс" 1 464 656,40 грн вартості неоплаченого товару, поставленого за Договором поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-2969 від 12.05.2021.

Ухвалою від 22.09.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 19.10.2021.

Ухвалою від 19.10.2021 суд відклав підготовче засідання на 16.11.2021.

16.11.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, відкритих ТОВ "Тітаніда сервіс" у будь яких банківських установах та будуть виявлені в ході виконавчого провадження, в межах ціни позову у розмірі 1464656,40 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачу стало відомо що відповідач зменшив розмір статутного капіталу та змінив склад учасників товариства, внаслідок чого після порушення провадження у справі у відповідача відбулося зменшення розміру статутного капіталу на 7196000,00 грн, - до 5000000,00грн, а в складі учасників перебуває лише одна фізична особа з шести.

За вказаного, позивач вважає, що у разі задоволення позовних вимог у даній справі, у відповідача, у зв`язку із виплатою учасникам, які вийшли з товариства, вартості їх часток, відповідно до ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", може не залишитися достатньо грошових коштів та майна, на яке могло би бути звернуто стягнення у межах вимог позивача.

На думку позивача, зважаючи на вказані обставини, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми заборгованості, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

Згідно зі ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" та постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Разом з тим, заявивши про необхідність застосування заходів до забезпечення позову, позивач не навів обставин, які свідчать, що невжиття таких заходів в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Зсилання позивача на те, що у разі задоволення позовних вимог у даній справі, у відповідача, у зв`язку із виплатою учасникам, які вийшли з товариства, вартості їх часток, відповідно до ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", може не залишитися достатньо грошових коштів та майна, на яке могло би бути звернуто стягнення у межах вимог позивача, не може свідчити про ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у даній справі в разі невжиття судом заходів до забезпечення позову, оскільки доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на зменшення або відчуження активів чи майна, належного ТОВ "Тітаніда сервіс", позивачем не надано. Також до заяви не додано жодних документів на підтвердження фінансового стану відповідача.

Тобто, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях останнього, оскільки, жодних доказів, які свідчили б про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову не надано, в той час як відповідно до вимог ст.74 ГПК України, обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Водночас, суд вважає за доцільне зауважити, що вжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків, як для позивача, так і для інших контрагентів відповідача, враховуючи їх можливий негативний вплив на господарську діяльність останнього.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, адекватності вимог позивача про забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, 136, 137, 140, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу підписано 18.11.2021.

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2,3 - сторонам (рек.).