РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2021Справа № 910/4278/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗАЛ ОФІЦІЙНИХ ДЕЛЕГАЦІЙ"

до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕХНОБУД"

про стягнення 180 000,00 грн.,

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЗАЛ ОФІЦІЙНИХ ДЕЛЕГАЦІЙ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕХНОБУД" про стягнення заборгованості у розмірі 180 000,00 грн. за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25/ІД від 10.05.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25/ІД від 10.05.2016 та укладених додаткових угод до нього, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач своєчасно та в повному обсязі не повернув грошові кошти, які позивач надав на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, ухвалою було встановлено строк відповідачу, який становить 15 днів з дня вручення вказаної ухвали, для подачі до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, а також усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 була надіслана рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштового відправлення № 649 на юридичну адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: Україна, 01010, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛАВРСЬКА, будинок 10.

Поштове відправлення, що було направлене на вказану адресу, повернулося на адресу суду без вручення з відміткою: «Повернення за зворотною адресою: за закінченням терміну зберігання».

Разом з цим, представник відповідача відзиву або будь-яких інших заяв станом на момент ухвалення даного рішення до суду не надав.

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про призначення справи до судового розгляду по суті в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи факт того, що строк, передбачений для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, закінчився, тоді як відповідачем не подано жодної заяви по суті спору, а також не надано клопотання про поновлення процесуальних строків для вчинення відповідних процесуальних дій, справа підлягає розгляду за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у визначений судом строк не подав відзив на позов, не заявив жодних заяв, клопотань та заперечень, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Беручи до уваги запровадження карантину та особливого режиму роботи суду, зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. у відпустці та на лікарняному, завершальний розгляд справи здійснювався 15.11.2021.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016 року між Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» (далі -(сторона-1, позивач) та Державним підприємством «Технобуд» (далі - сторона-2, відповідач) було укладено договір №25ІД про надання поворотної фінансової допомоги (надалі - договір) відповідно до умов якого, сторона-1 передає у власність стороні-2 кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору (надалі іменується «поворотна фінансова допомога»), а сторона-2 зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим договором строк (п.1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога в сумі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч гривень) - сума коштів, що надійшла платникові податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. договору розмір поворотної фінансової допомоги становить 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч гривень). За цим договором проценти не нараховуються та не сплачуються.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору поворотна фінансова допомога надається у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок сторони-2. Поворотна фінансова допомога вважається переданою стороні-2 при її зарахуванні на поточний рахунок сторони-2.

У п.п. 4.1., 4.2. договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2016 року. Строк, визначений у п. 4.1 цього договору, може бути продовжений за домовленістю сторін.

У відповідності до п.п. 5.1., 5.2. договору, після закінчення строку, встановленого у п. 4.1. цього договору, сторона-2 зобов`язується протягом 5 календарних днів повернути стороні-1 поворотну фінансову допомогу. Поворотна фінансова допомога повертається у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок сторони-1 та вважається поверненою стороні-1 стороною-2 з часу зарахування коштів на поточний рахунок сторони-1 у банківській установі, що його обслуговує.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з часу надання поворотної фінансової допомоги стороні-2. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього договору, та закінчується 31 грудня 2016 року. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, вчинене під час дії цього договору. Якщо інше прямо не передбачено договором або чиним законодавством України, зміни до договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до нього. Зміни до договору набирають чинності після належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до нього, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді або цьому договорі (розділ 7. договору).

У п. 9.4. договору сторони дійшли згоди, що додаткові угоди та додатки до договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну чинність у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав, а саме 10.05.2016 перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 250 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги, що підтверджується витягом журналу-ордеру і відомостями по рахунку 3771 за 01.05.2016 - 11.03.2021.

За твердженням позивача, відповідач 15.12.2016 частково повернув поворотну фінансову допомогу у розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується витягом журналу-ордеру і відомостями по рахунку 3771, який додано до позовної заяви.

В подальшому сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 31.12.2016 до договору №25/ІД від 10.05.2016, якою внесено зміни до п.п. 1.2., 2.1.,4.1., 7.2., пролонговано дію договору до 31.12.2017 року.

Разом з цим, додатковою угодою №2 від 09.02.2018 до договору №25/ІД від 10.05.2016, сторони внесли зміни до п.п. 4.1., 7.2., пролонгувавши дію договору до 31.07.2018 року.

Позивач вказує, що 28.12.2018 відповідач частково повернув поворотну фінансову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується витягом журналу-ордеру і відомостями по рахунку 3771, який додано до позовної заяви.

При цьому, 22.04.2019 сторони уклали додаткову угоду №3 до договору №25/ІД від 10.05.2016, із застосуванням ст. 631 Цивільного кодексу України, встановивши, що умови цієї Додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.08.2018 року та внесли зміни до п.п. 4.1., 7.2., а також доповнили п. 9.7., пролонгувавши дію договору до 31.12.2019 року.

22.04.2020 сторони уклали додаткову угоду №4 до договору №25/ІД від 10.05.2016, із застосуванням ст. 631 Цивільного кодексу України, встановивши що умови цієї Додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами які виникли з 31.12.2019 року та внесли зміни до п.п. 4.1., 7.2., та доповнили п. 9.7., пролонгувавши дію договору до 25.12.2020 року.

Позивач зазначає, що станом на момент подання позовної заяви, сума заборгованості з повернення поворотної фінансової допомоги перед Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» складає 180 000,00 грн.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення поворотної фінансової допомоги у строки, встановлені договором та укладеними до нього додатковими угодами №№1-4, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за договором № 25ДД від 10.05.2016 року у розмірі 180 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору поворотна фінансова допомога надається у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок сторони-2. Поворотна фінансова допомога вважається переданою стороні-2 при її зарахуванні на поточний рахунок сторони-2.

Відповідно до п. 7.1. договір вважається укладеним і набирає чинності з часу надання поворотної фінансової допомоги стороні-2.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов договору №25/ІД від 10.05.2016 було здійснено перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача у розмірі 250 000,00 грн. (витяг журналу-ордеру і відомостями по рахунку 3771 за 01.05.2016 - 11.03.2021).

Також матеріалами справи підтверджується, що 15.12.2016 відповідач частково повернув поворотну фінансову допомогу у розмірі 60 000,00 грн., а також 28.12.2018 відповідач частково повернув поворотну фінансову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується витягом журналу-ордеру і відомостями по рахунку 3771, який додано до позовної заяви.

Таким чином, сума заборгованості з повернення поворотної фінансової допомоги перед Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» складає 180 000,00 грн.

При цьому, з урахуванням положень договору №25/ІД від 10.05.2016 та додаткових угод №№1-4 до договору, укладених сторонами, строк виконання обов`язків відповідача з повернення фінансової допомоги станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду є таким, що настав.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Доказів повного або часткового повернення відповідачем спірної суми грошових коштів матеріали справи не містять.

Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не наведено. Контррозрахунку позовних вимог суду не надано.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 180 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕХНОБУД" (Україна, 01010, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛАВРСЬКА, будинок 10, ідентифікаційний код 38239965) на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗАЛ ОФІЦІЙНИХ ДЕЛЕГАЦІЙ" (Україна, 08307, Київська обл., місто Бориспіль, АЕРОПОРТ, ідентифікаційний код 26191463) суму основного боргу у розмірі 180 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 700,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021.

Суддя І.В. Приходько