РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2021Справа № 910/8673/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад"

до Фізичної особи-підприємця Семенова Андрія Вікторовича

про стягнення 67893,60 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Семенова Андрія Вікторовича про стягнення 67893,60 грн. збитків згідно договору-заявки № 13/10/2020-1 на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 13.10.2020.

Ухвалою суду від 04.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що доставлений ним товар був прийнятий відповідачем без зауважень щодо порушення строків поставки, та доставка вантажу здійснена до с. Мала Олександрівка в установлені строки. При цьому, позивачем не доведено належними доказами завдання йому збитків відповідачем.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як перевізником, укладено договір-заявку № 13/10/2020-1, за умовами якого перевізник зобов`язується виконати для замовника наступне перевезення: маршрут с. Головки (Полтавська обл.) - м. Полтава - м. Кременчук - с. Мала Олександрівка (Київська обл.) - с. Квітневе (Київська обл.) - с. Перемога (Київська обл.); дата завантаження - 13.10.2020 на 17:00 год.; адреса завантаження - с. Головки (Полтавська обл.); дата розвантаження - 14.10.2020 з 00:00 год.; адреса розвантаження - 1) м. Кременчук (на 00:00 - РЦ Оптовичок і ФОП Биков О.В.), 2) с. Мала Олександрівка (Київська обл.) (суворо не пізніше 06:30), 3) с. Квітневе (Київська обл.) (з 09:00 до 11:00 «Новус», з 11:00 до 13:00 - «Фора»), 4) с. Перемога (Київська обл.) - (з 13:00 до 16:00 «Сільпо»); найменування вантажу - морква, свіжа охолоджена на палетах - до 17 палет; вартість перевезення 9500 грн. без ПДВ; марка та номер рухомого майна - НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; водій ОСОБА_1

Як слідує з товарно-транспортної накладної від 13.10.2020 № П51 в м. Полтава водієм ОСОБА_1 , автомобіль НОМЕР_1 , здійснено завантаження вантажу в кількості 136 ящиків (морква свіжа, фасована «Моркішка», 85 гр., у кількості 2304 пак, морква свіжа, фасована «Моркішка», 220 гр., 696 пак., піддон б/в 2 шт.), з адресою розвантаження с. Мала Олександрівка (Київська обл.), супровідні документи на вантаж - накладна на переміщення від 13.10.2020 № 51.

Відповідно до накладної на переміщення від 13.10.2020 № 51 водій ОСОБА_1 передав 14.10.2020 о 16:00 год. позивачу наступний вантаж - морква свіжа, фасована «Моркішка», 85 гр., у кількості 2304 пак, морква свіжа, фасована «Моркішка», 220 гр., 696 пак.

З огляду на порушення строків доставки вантажу, позивач звернувся 19.01.2021 до відповідача з претензією від 15.01.2021 щодо порушення умов договору-заявки від 13.10.2020 № 13/10/2020-1.

Також позивач надав до матеріалів справи претензію від «Білла-Україна» підприємство з 100 % іноземними інвестиціями щодо сплати штрафу в розмірі 27000 грн. внаслідок прострочення поставки товару на 2 дні за договором від 01.09.2016 № 303499.

Відтак, між позивачем та «Білла-Україна» підприємство з 100 % іноземними інвестиціями 31.10.2020 підписано акт про залік взаємних вимог на суму 27000 грн.

Крім того, позивачем долучено паперову копію електронного листа від від 15.10.2020, в якому зазначено про прийняття рішення щодо повернення постачальнику морква свіжа, фасована «Моркішка», 220 гр., з 9,17 % браку внаслідок підсихання коренеплоду (білий наліт). Також позивачем надано дані щодо температурного контролю за період з 12.10.2020 по 19.10.2020 прибору RC-5, серійний номер EFE205007251.

У зв`язку з цим, позивач зазначив про завдання відповідачем збитків на суму 27000 грн. (розмір нарахованого позивачу штрафу «Білла-Україна» підприємство з 100 % іноземними інвестиціями) та на суму 40893,60 грн. (вартість не прийнятого ТОВ «Сільпо-Фуд» товару).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом частини 2 статті 908 ЦК України, що кореспондується з вимогами частини 5 статті 307 ГК України, загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень установлюються договором, якщо іншого не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із умов договору-заявки від 13.10.2020 № 13/10/2020-1 та товарно-транспортної накладної від 13.10.2020 № П51 слідує, що відповідач мав здійснити перевезення вантажу за маршрутом м. Полтава-с. Мала Олександрівка (Київська обл.) з датою розвантаження - 14.10.2020 не пізніше 06:30.

Разом із цим, відповідно до накладної на переміщення від 13.10.2020 № 51 передача позивачу вантажу відбулася 14.10.2020 о 16:00 год.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною другою статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

На підтвердження завдання позивачу збитків у розмірі 27000 грн. внаслідок несвоєчасної доставки вантажу, позивач послався на виставлення йому претензії «Білла-Україна» підприємство з 100 % іноземними інвестиціями у зв`язку з простроченням позивачем поставки товару на 2 дні за договором від 01.09.2016 № 303499, а також на підписаний між ними акт про залік взаємних вимог від 31.10.2020 на суму 27000 грн.

Разом із цим, із наданої до матеріалів позовної заяви претензії «Білла-Україна» підприємство з 100 % іноземними інвестиціями неможливо дійти висновку про її виставлення позивачу саме внаслідок прострочення відповідачем доставки позивачу вантажу, прийнятого до перевезення на підставі договору-заявки від 13.10.2020 № 13/10/2020-1.

У зазначеній претензії відсутня дата її складання, відсутні посилання на вид та кількість товару, який підлягав поставці позивачем, строки поставки тощо. Також, відповідна інформація відсутня в підписаному між позивачем та «Білла-Україна» підприємство з 100 % іноземними інвестиціями акті про залік взаємних вимог від 31.10.2020 на суму 27000 грн.

Отже, з наведених доказів не вбачається за можливе встановити наявність безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та понесеними позивачем збитками у вигляді штрафу в розмірі 27000 грн.

Поряд із цим, позивач просив відшкодувати понесені ним збитки в розмірі 40893,60 грн., що становить вартість не прийнятого ТОВ «Сільпо-Фуд» товару від позивача.

Обґрунтовуючи дану вимогу, позивач долучив до матеріалів справи паперову копію електронного листа від від 15.10.2020, в якому зазначено про прийняття рішення щодо повернення постачальнику морква свіжа, фасована «Моркішка», 220 гр., з 9,17 % браку внаслідок підсихання коренеплоду (білий наліт).

Крім того, позивач надав дані щодо температурного контролю за період з 12.10.2020 по 19.10.2020 прибору RC-5, серійний номер EFE205007251.

У той же час, суд наголошує, що реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи.

Натомість, із наданої позивачем паперової копії електронного листа від від 15.10.2020 не вбачається кількість товару (морква свіжа, фасована «Моркішка», 220 гр.), що підлягає поверненню внаслідок браку.

Так, відповідно до накладної на переміщення від 13.10.2020 № 51 відповідач передав позивачу моркву свіжа, фасовану «Моркішка», 220 гр., у кількості 696 пакетів, а відтак позивачем не доведено, що він в подальшому поставив цей товар у повній кількості ТОВ «Сільпо-Фуд».

Більш того, матеріали справи також не містять доказів фактичного повернення ТОВ «Сільпо-Фуд» позивачу певної кількості вказаного товару.

Окремо суд наголошує на відсутності в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження визначення позивачем вартості моркви свіжої, фасованої «Моркішка», 220 гр., що унеможливлює встановити обґрунтованість визначеного позивачем розміру збитків саме в розмірі 40893,60 грн.

До того ж, зважаючи на те, що електронний лист від датований 15.10.2020, у той час як відповідач здійснив перевезення та передачу позивачу вантажу 14.10.2020, то позивачем не доведено, що в цей проміжок часу товар зберігався в позивача належним чином.

Суд зауважує, що прийняття позивачем вантажу за накладною на переміщення від 13.10.2020 № 51 здійснено без зауважень щодо якості товару, тобто доказів передання відповідачем товару позивачу неналежної якості внаслідок перевезення матеріали справи не містять.

Одночасно, надані позивачем в якості доказу недотримання відповідачем температурного режиму при перевезенні дані щодо температурного контролю за період з 12.10.2020 по 19.10.2020 прибору RC-5, серійний номер EFE205007251, не містять жодних відомостей про встановлення відповідного прибору в автомобілі НОМЕР_1 , яким відповідач здійснював перевезення вантажу.

При цьому, про встановлення в автомобілі НОМЕР_1 прибору RC-5, серійний номер EFE205007251 не йдеться ані в умовах договору-заявки від 13.10.2020 № 13/10/2020-1, ані в товарно-транспортній накладній від 13.10.2020 № П51.

За наведених обставин у їх сукупності, позивачем не доведено належними та допустимими доказами причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, а також завдання позивачу шкоди, що є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Предмет доказування у кожній конкретній справі складає певну сукупність фактів, які мають матеріально-правове значення, встановлення яких необхідне для ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у справі.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи вищевикладене, пред`явлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 67893,60 грн. збитків задоволенню не підлягають.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статей 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова