ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2021 р. Справа№ 910/5380/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Пашкіної С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського м. Києва від 08.07.2021 р.

у справі № 910/5380/21 (суддя - Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шевруд"

про стягнення 23850,33 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шевруд" про стягнення з відповідача 23850,33 грн, з яких: 13180,47 грн пені, 2584,40 грн 3% річних, 2248,72 грн інфляційних втрат та 5836,74 грн грн збитків.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що в порушення умов укладеного договору та норм чинного законодавства України відповідач здійснював розрахунок за поставлений природний газ несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.07.2021 р. у справі № 910/5380/21 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 6590,24 грн, інфляційні втрати у розмірі 2248,72 грн, та 3% річних у розмірі 2584,40 грн; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у встановлений процесуальний строк за допомогою засобів поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні пені в розмірі 6590,24 грн та збитків у розмірі 5836,74 грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач посилається на те, що за своєю правовою природою заявлені до стягнення збитки є компенсацією за упущену вигоду продавця товару у зв`язку з відмовою покупця від його прийняття, а розмір такої компенсації (збитків) сторони самостійно визначили в договорі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5380/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 р. було відкрито апеляційне провадження, на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 р. справу № 910/5380/21 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

26.08.2021 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 08.07.2021 р. у справі № 910/5380/21, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

08.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Шервуд» (далі - споживач) було укладено договір № 2625/18-ТЕ-41 постачання природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Як передбачено п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 400 тис. куб. метрів (двадцять тисяч куб. метрів).

Обсяги природного газу, які плануються поставити згідно з цим договором (далі - планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п. 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1 договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення (п. 2.2 договору).

За п. 2.4 договору допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного періоду постачання газу у розмірі +/- 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінації) без узгодження сторін.

У відповідності до п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п. 5.2 договору ціна за 1000 куб. м газу на дату укладення договору становить 4942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та непрофінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Додатковою угодою від 23.10.2018 р. № 1 сторони виклали у новій редакції пункт 2.1 договору, відповідно до якого постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 410 тис. куб. метрів. За умовами пункту 12.1 договору із змінами договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 26 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 29.10.2018 р. № 2 до договору внесено зміни, зокрема, до п. 2.1 договору, яким визначено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 412 тис. куб. метрів. За умовами пункту 12.1 договору (із змінами) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженим представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 02.11.2018 р. № 3 внесено зміни до пункту 2.1 договору, яким визначено, що постачальник передає споживачу з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 45 тис. куб. метрів. Згідно з п. 5.2 договору (із змінами) ціна за 1000 куб. м газу з 01 листопада 2018 року становить 6235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн. За умовами п. 12.1 договору (із змінами) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 26.11.2018 р. № 4 сторони виклали договір у новій редакції, зокрема, за умовами договору із змінами та доповненнями:

- якщо за підсумками фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином, зокрема: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В=(Vф - Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акта приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений у пункті 2.1 цього договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5 (п. 3.13 договору);

- ціна за 1000 куб. м газу з 01 листопада 2018 року становить 6235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн (п. 4.2 договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 10.3 цього договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та непрофінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (п. 5.1 договору);

- відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 цього договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 цього договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України (п. 5.7 договору);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 9.3 договору);

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

Додатковою угодою від 21.03.2019 р. № 5 сторонами було погоджено, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2 підп. 3.9.2 п. 3.9, пункти 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5 п. 6.2, підп. 8 п. 6.2, підп. 4 п. 6.3, абз. 3 підп. 2 п. 6.4. цього договору застосовуються сторонами з 01.03.2019 р.; пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1 підп. 3.9.2 п. 3.9, абз. 4 підп. 5 п. 6.2, абз. 2 підп. 2 п. 6.4 цього договору з 01.03.2019 р. втрачають чинність; решта умов цього договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання сторонами.

Додатковою угодою від 10.04.2019 р. № 6 по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", "ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" замінено словами "Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відповідному відмінку.

Договір та додаткові угоди до нього підписані повноважними представниками постачальника та споживача, а також скріплені відбитками печаток.

На виконання умов укладеного договору за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року позивач здійснив поставку відповідачу природного газу на загальну суму 2021855,26 грн, що підтверджується копіями підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі природного газу, а саме:

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 р. у обсязі 0,280 тис. куб. м на суму 1660,51 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2018 р. у обсязі 28,812 тис. куб. м на суму 215589,01 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 р. у обсязі 42,969 тис. куб. м на суму 321520,36 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 р. у обсязі 45,650 тис. куб. м на суму 341581,24 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2019 р. у обсязі 32,302 тис. куб. м на суму 241703,33 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 р. у обсязі 24,206 тис. куб. м на суму 181124,11 грн.

- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 р. у обсязі 7,937 тис. куб. м на суму 59389,49 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2019 р. у обсязі 3,799 тис. куб. м на суму 28023,80 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2019 р. у обсязі 2,101 тис. куб. м на суму 14398,78 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2019 р. у обсязі 2,206 тис. куб. м на суму 13402,42 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2019 р. у обсязі 0,951 тис. куб. м на суму 5490,01 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2019 р. у обсязі 2,330 тис. куб. м на суму 13003,70 грн.

Як вбачається з підписаних між сторонами актів приймання-передачі природного газу, відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 23,79400 тис. куб. м, в травні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 0,21800 тис. куб. м, в червні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 0,19000 тис. куб. м, в вересні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 0,11500 тис. куб. м., ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1 договору в редакціях додаткових угоди, що діяли у вказані періоди.

Вказані акти з урахуванням п. п. 3.7, 5.1 укладеного договору (із змінами) є підставою для остаточних розрахунків між сторонами до 25 числа включно наступного місяця за місяцем поставки.

Також, за умовами укладеного договору остаточний розрахунок по кожному з актів мав бути здійснений не пізніше 25 числа наступного місяця, а у випадку прострочення оплати у продавця було наявне право на нарахування пені, процентів річних та інфляційних втрат.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору поставки здійснив розрахунок за поставлений природний газ з порушенням строків, чим допустив порушення господарського зобов`язання.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 13180,47 грн пені.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

Як передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

За ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, отже нарахування пені має здійснюватись з наступного дня після спливу строку виконання грошового зобов`язання та припинитися або в переддень виконання грошового зобов`язання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені) або у відповідне число через шість місяців після дати початку нарахування пені.

Так, за актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2019 р., відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу за лютий 2019 року до 25.03.2019 р. (включно).

Відповідно до виписки по рахунку позивача відповідачем були здійснені часткові оплати за спожитий газ 17.04.2019 р., 22.04.2019 р., 14.05.2019 р., 30.05.2019 р. та 12.06.2020 р. (повне погашення заборгованості).

За актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу за березень 2019 року до 25.04.2019 р. (включно).

З наявної в матеріалах справи виписки по рахунку позивача відповідачем були здійснені часткові оплати за спожитий газ 12.06.2019 р., 08.07.2019 р., 11.07.2019 р., 25.07.2019 р. (повне погашення заборгованості).

За актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу за квітень 2019 року до 27.05.2019 р. (включно).

Відповідно до виписки по рахунку позивача відповідачем здійснено оплату за спожитий газ лише 25.07.2019 р.

За актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу, а також послуги замовлення потужності (що узгоджується з п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 27.05.2019 р., що застосовується до правовідносин сторін з 01.05.2019 р.) за травень 2019 року до 25.06.2019 р. (включно).

Згідно з випискою по рахунку позивача відповідачем були здійснені часткові оплати за спожитий газ 25.07.2019 р., 08.08.2019 р., 19.09.2019 р., 11.10.2019 р. (повне погашення заборгованості).

За актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу, а також послуги замовлення потужності (що узгоджується з п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 27.05.2019 р., що застосовується до правовідносин сторін з 01.05.2019 р.) за червень 2019 року до 25.07.2019 р. (включно)

Згідно з випискою по рахунку позивача відповідачем були здійснені часткові оплати за спожитий газ 11.10.2019 р., 16.10.2019 р. (повне погашення заборгованості).

За актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу, а також послуги замовлення потужності (що узгоджується з п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 27.05.2019 р., що застосовується до правовідносин сторін з 01.05.2019 р.) за липень 2019 року до 27.08.2019 р. (включно).

З виписки по рахунку позивача, що охоплює вказаний період, вбачається, що відповідачем здійснено оплату за спожитий газ лише 16.10.2019 р.

За актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу, а також послуги замовлення потужності (що узгоджується з п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 27.05.2019 р., що застосовується до правовідносин сторін з 01.05.2019 р.) за серпень 2019 року до 25.09.2019 р. (включно).

З виписки по рахунку позивача, що охоплює спірний період, вбачається, що відповідачем здійснено оплату за спожитий газ лише 16.10.2019 р.

За актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2019 р. відповідач зобов`язаний був оплатити вартість спожитого природного газу, а також послуги замовлення потужності (що узгоджується з п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 27.05.2019 р., що застосовується до правовідносин сторін з 01.05.2019 р.) за вересень 2019 року до 25.10.2019 р. (включно).

З виписки по рахунку позивача вбачається, що відповідачем були здійснені часткові оплати за спожитий газ 16.10.2019 р., 09.01.2020 р. (повне погашення заборгованості).

Таким чином, відповідач прострочив строк повної оплати вартості спожитого газу, у зв`язку з чим допустив неналежне виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Відповідно до п. 7.2 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018 р., що діє з 01.12.2018 р., у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256.

Крім того, згідно з п. 9.3 договору в редакції додаткової угоди № 10 від 27.05.2019 р. - строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років.

Відтак, сторони користуючись правом, наданим ч. 1 ст. 259 ЦК України, збільшили строк позовної давності, передбачений для вимог про стягнення неустойки в один рік.

Вбачається, що заявлений до стягнення розмір пені було визначено позивачем в сумі 13180,47 грн., нарахованій на заборгованість відповідача з урахуванням часткових оплат щодо кожного акту приймання-передачі природного газу окремо, періоди прострочення визначено вірно (окрім зобов`язання за липень 2019 року, оскільки з урахуванням приписів ст. ст. 253 та 254 ЦК України дата виникнення заборгованості є 28.08.2019 р., а не 27.08.2019 р., однак в результаті обрахунок є арифметично вірним), оплати відповідача були здійснені за власні кошти, оплати за укладеним договором згідно постанови Кабінету Міністрів України № 256 не було, що відображено у розрахунку заборгованості, відтак суд дійшов висновку про те, що проведений позивачем обрахунок пені є арифметично вірним.

Задовольняючи позовні вимоги щодо нарахованої пені частково у розмірі 6590,24 грн, місцевий суд, враховуючи принцип збалансованості інтересів сторін частково задовольнив клопотання відповідача та зменшив розмір заявленої до стягнення позивачем пені на 50%, що на переконання суду було співмірним з вчиненим порушенням договірних зобов`язань відповідача.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (ч. 3 ст. 216 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. При цьому, суд має врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 р. у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була повністю погашена основна заборгованість за поставлений газ до відкриття провадження у цій справі.

Обґрунтовуючи поважність причин прострочення оплати відповідач не надав жодних доказів, зокрема, звітів, балансів, відповідно до яких можна встановити його дійсний майновий стан у відповідний період, зокрема співвідношення дебіторської та кредиторської заборгованості.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Враховуючи те, що самі мешканці багатоквартирного будинку (їх загальні збори) є органом управління та для їх потреб саме і створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, тому безпідставним є посилання скаржника на причину несвоєчасного розрахунку із позивачем через несплату мешканцями будинку вартості набутих комунальних послуг.

При цьому відповідач, як юридична особа, наділений власною дієздатністю та не позбавлений права та можливості вживати заходів до стягнення дебіторської заборгованості.

Отже відповідачем не наведено наявності обставин, які об`єктивно, незалежно від його волі перешкодили виконати останньому зобов`язання перед позивачем належним чином у встановлений договором строк, та не подано доказів на підтвердження існування таких обставин, у зв`язку з чим клопотання відповідача про зменшення пені не підлягає задоволенню.

За неналежне виконання умов укладеного договору позивач нарахував та просив стягнути 2584,40 грн 3% річних та 2248,72 грн інфляційних втрат.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Доводи скаржника про безпідставності нарахування 3% річних у зв`язку з тим, що договором сторони погодили інший розмір процентів - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки умовами п. 7.2 договору, в редакції додаткової угоди № 4 до договору, сторони погодили саме пеню у розмірі 15,3%.

Крім цього, стягнення 3% річних та інфляційних втрат є способом захисту майнового права та інтересу позивача, що фактично відшкодовує його матеріальні втрати від знецінення грошових коштів, внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті, в той час як пеня є штрафною санкцією за неналежне виконання договірних зобов`язань, розмір якої узгоджується сторонами в договорі.

У зв`язку з тим, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання в частині оплати за природний газ, позивач правомірно нарахував на суму залишкової заборгованості 3% річних та інфляційні втрати.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що здійснені позивачем розрахунки 3% річних у розмірі 2584,40 грн та 2248,72 грн інфляційних втрат є арифметично правильними, відповідають умовам укладеного договору та вимогам чинного законодавства, відтак підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 5836,74 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 24,206 тис. куб. м на загальну суму 181124,11 грн, тому в березні 2019 року відповідач спожив природний газ в обсязі меншому на 23,79400 тис. куб. м (на 49,57 %).

Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2019 р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 3,799 тис. куб. м на загальну суму 28023,80 грн, тому в травні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 0,21800 тис. куб. м (на 5, 43 %).

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.06.2019 р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 2,101 тис. куб. м на загальну суму - 14398,78 грн, тому в червні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 0,19000 тис. куб. м (на 8,29 %).

За актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2019 р. сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 2,33000 тис. куб. м на загальну суму 13003,70 грн, тому у вересні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ, в обсязі більшому на 0,11500 тис. куб. м (на 5, 19 %).

Відповідно до п. 3.13 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018 р., що застосовується з 01.03.2019 р., відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу розмір збитків, у разі якщо фактичний обсяг спожитого природного газу буде більший/менший на 5 % від замовленого.

Отже, укладеним між сторонами договором передбачено умови застосування такого виду відповідальності як відшкодування збитків та порядок їх розрахунку, зокрема, підставою нарахування збитків є випадок, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Як передбачено пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2496, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; 2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

V п - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

K - коефіцієнт, який визначається у договорі постачання та не може перевищувати 0,5.

У відповідності до пункту 2 розділу VI Правил постачання природного газу у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу. За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Передбачене вказаними нормами Правил та п. 3.13.2 укладеного договору право постачальника на нарахування суми за формулою за правовим змістом не відповідає правовій категорії збитків згідно зі ст. ст. 224, 225 ГК України та ст. 22 ЦК України, а є договірною санкцією, передбаченою за перевищення споживання природного газу понад замовлені обсяги, розмір, порядок застосування якої відповідає наведеним нормам розділу VI Правил постачання природного газу (у відповідній редакції).

Фактично вказана норма передбачає право постачальника на застосування до обсягів газу, відібраних споживачем понад передбачені договором обсяги, ціни, яка перевищує договірну ціну на погоджений сторонами договору коефіцієнт, у даному випадку 0,5 згідно з п. 3.13 договору у редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже умовою застосування до боржника такої договірної санкції є: по-перше, наявність порушення боржником зобов`язання, а по-друге, така санкція за порушення зобов`язання має бути передбачена умовами укладеного договору.

Доводи скаржника про те, що вказана санкція не може бути застосована до відповідача, оскільки він є побутовим споживачем, колегія вважає необґрунтованими, оскільки така санкція передбачена умовами укладеного договору, який відповідач підписав, відтак погодився із вказаною умовою.

У матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними вказаних положень договору, або будь-яких інших доказів нечинності відповідних пунктів договору.

Крім цього, за своєю правовою природою заявлені до стягнення збитки є компенсацією продавця товару у зв`язку з відмовою покупця від його прийняття, а розмір такої компенсації (збитків) сторони самостійно визначили у договорі, тому висновок місцевого суду про необхідність доведення позивачем усієї сукупності обставин для встановлення понесених збитків є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 5836,74 грн збитків на підставі п. 3.13 укладеного договору є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 08.07.2021 р. у справі № 910/5380/21 скасувати в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове рішення.

3. Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

4. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шервуд" (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 2-Б, код: 41451441) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 13180 (тринадцять тисяч сто вісімдесят),47 грн пені, 2248 (дві тисячі двісті сорок вісім),72 грн інфляційних втрат, 2584 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири),40 грн 3% річних, 5836(п`ять тисяч вісімсот тридцять шість),74 грн збитків, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят),00 грн судового збору за подання позову та 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

С.А. Пашкіна