РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2021Справа № 910/5917/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/5917/21

За позовомСпільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини";
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "Легіон";
простягнення стягнення 630 426,56 грн.
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Спільне українсько-великобританське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "Легіон" про стягнення 630 426,56 грн., що складається з суми коштів, сплачених у вигляді попередньої оплати за непоставлений Товар за договором № 01-0469/2020 від 19.11.2020 у розмірі 530726,64 грн., штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого Товару у розмірі 43950,62 грн. та коштів, сплачених за Товар неналежної якості у розмірі 55749,30 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Спільним українсько-великобританським товариством з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "Легіон" (постачальник) 19 листопада 2020 року було укладено договір № 01-0469/2020 (далі договір), відповідно до умов якого, ТОВ «ПБК «Легіон» бере на себе зобов`язання власними силами або із залученням третьої сторони, в точній відповідності з технічним завданням Покупця, забезпечити виготовлення та передачу у власність Покупця Товар, визначений у Специфікаціях, а Покупець зобов`язаний, в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі та Специфікації, прийняти Товар та сплатити за нього в асортименті, за цінами та у кількості відповідно до Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Сторонами було укладено наступні специфікації:

- специфікацію № 1 від 20.11.2020 року на поставку Товару (арматура, уголок, швелер, полоса) на загальну суму 1002423,32 грн. з урахуванням ПДВ, термін поставки 3 календарних дні з дати підписання даної Специфікації; умови оплати - 50% від вартості Товару попередня оплата, 50% від вартості Товару - протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки Товару. Отже, Товар згідно Специфікації № 1 від 20.11.2020 року повинен був бути поставлений 23.11.2020 року.

- специфікацію № 2 від 20.11.2020 року на поставку Товару (сітка) на загальну суму 159999,60 грн. з урахуванням ПДВ, термін поставки - 3 (три) календарних дні з дати підписання даної Специфікації; умови оплати - 100% попередня оплата. Отже, Товар згідно Специфікації № 2 від 20.11.2020 року повинен був бути поставлений 23.11.2020 року.

- специфікацію № 4 від 23.11.2020 року на поставку Товару (профнастил, лист, саморіз) на загальну суму 126760,80 грн. з урахуванням ПДВ, термін поставки - 3 (три) календарних дні з дати підписання даної Специфікації; умови оплати - 100% попередня оплата. Отже, Товар згідно Специфікації № 4 від 23.11.2020 року повинен був бути поставлений 26.11.2020 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

На виконання договору, позивачем були здійснені наступні платежі:

оплата за арматуру, швелер згідно рахунку № 60700 від 20.11.2020 року у розмірі 501211,53 грн, в тому числі ПДВ - 83535,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15783 від 24.11.2020 року, що становить 50% від вартості Товару згідно Специфікації № 1 від 20.11.2020 року;

оплата за сітку згідно рахунку № 60701 від 22.11.2020 року у розмірі 159999,60 грн, в тому числі ПДВ - 26666,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15800 від 24.11.2020 року (оригінал додається), що становить 100% від вартості Товару згідно Специфікації № 2 від 20.11.2020 року;

оплата за профнастил згідно рахунку № 60714 від 23.1 1.2020 року у розмірі 126760,80 грн, в тому числі ПДВ - 21126,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16289 від 02.12.2020 року (оригінал додається), що становить 100% від вартості Товару згідно Специфікації № 4 від 23.11.2020 року;

Таким чином, сума оплаченого згідно вищевказаних рахунків Товару становить 787971,93 грн., в тому числі ПДВ - 131328,66 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що постачання Товару, визначеного Специфікаціями, було здійснене відповідачем в наступних обсягах та терміни:

- 30 листопада 2020 року - постачання частини Товару згідно специфікації № 1 від 20.11.2020 року на суму 184977,69 грн., що підтверджується видатковою накладною № 168 від 30.11.2020 року на суму 501 211,54 грн. та актом розбіжності № 1 від 30.11.2020 року.)

- 30 листопада 2020 року - постачання частини Товару згідно специфікації № 2 від 20.11.2020 року на суму 15093,30 грн., що підтверджується видатковою накладною № 169 від 30.11.2020 року на суму 159999,60 грн. та актом розбіжності № 2 від 30.11.2020.

- 08 грудня 2020 року - постачання частини Товару згідно специфікації № 4 від23.11.2020 року на суму 57174,30 грн., що підтверджується видатковою накладною № 180 від 08.12.2020 року на суму 126760.80 грн. та актом розбіжності № 3 від 08.12.2020 року.

З викладеного вище вбачається, що товар згідно Специфікацій № 1 від 20.11.2020 року, № 2 від 20.11.2020 року та № 4 від 23.11.2020 року поставлений з порушенням термінів поставки, визначених відповідними специфікаціями, та не в повному обсязі, а саме:

1) сума недопоставленого Товару згідно Специфікації № 1 від 20.11.2020 року становить 817445,63 грн. з урахуванням ПДВ;

2) сума недопоставленого Товару згідно Специфікації № 2 від 20.11.2020 року становить 144906,30 грн. з урахуванням ПДВ;

3) сума недопоставленого Товару згідно Специфікації № 4 від 23.11.2020 року становить 69586,50 грн. з урахуванням ПДВ.

Таким чином вартість оплаченого, але не поставленого ТОВ «ПБК Легіон» Товару позивачу становить 530 726,64 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що після перерахування покупцем попередньої оплати за товар, поставка товару в повному обсязі в обумовлений між сторонами строк не відбулася, кошти сплачені за непоставлений товар позивачу не повернуті.

11.12.2020 року позивачем було направлено претензію до ТОВ «ПБК «Легіон» (вих. № 01-2061/06-03 від 11.12.2020 року) з вимогою поставки оплаченого Товару, або невідкладного повернення сплачених за Товар коштів у розмірі 530726.64 грн. та здійснення заміни Товару, який не відповідає умовам Договору по якості, або повернення сплачених за Товар неналежної якості коштів у розмірі 55 749,30 грн. Вказана претензія вручена відповідачу 24.12.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповіді на вищезазначені вимоги позивача матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З поданих до матеріалів справи документів судом встановлено, що постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "Легіон" не дотримався умов поставки, оскільки не поставив і не передав у власність покупця товар, за який отримав оплату.

Відповідач заявлені вимоги не заперечив, а тому при розгляді заявленого спору суд вважає за належне керуватися наявними у справі доказами.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів поставки товару або повернення сплачених грошових коштів за поставку товару, станом на день розгляду справи відповідачем до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги покупця про стягнення з постачальника заборгованості в розмірі 530 726,64 грн. за непоставлений товар.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 10.1. договору, у разі порушень зобов`язання, що виникає з цього Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та/або чинним в Україні законодавством. Відповідно до п. 10.2. Договору, порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору.

Пунктом 10.4. договору сторони передбачили, що у випадку порушення Постачальником строків поставки, останній сплачує пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого Товару за кожен день прострочення.

Судом перевірено розрахунок пені за заявлений позивачем період та встановлено, що він є арифметично вірним.

Також позивачем була заявлена вимога про стягнення з відповідача 55 749,30 грн., сплачених за товар неналежної якості.

Як вже зазначалося вище, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 664 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до видаткових накладних № 168 від 30.11.2020 року на суму 501 211,54 грн., № 169 від 30.11.2020 року на суму 159999,60 грн., № 180 від 08.12.2020 року на суму 126760.80 грн. та актів розбіжностей до них, позивачем було прийнято вказаний у накладних товар без будь яких зауважень щодо його якості.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи документів підтвержується, що позивач, при прийнятті товару, не висловлював жодних претензій до якості придбаного товару.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 55 749,30 грн. вартості неякісного товару не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів, що поставлений відповідачем товар неналежної якості.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельна компанія "Легіон" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 16, офіс 6, ) на користь Спільного українсько-великобританського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" (08420, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Привокзальна, буд. 2, ) 530 726 (п`ятсот тридцять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 64 коп. попередньої плати, 43 950 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 62 коп. пені та 8 620 (вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 16 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко