ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021м. ДніпроСправа № 904/5184/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", м. Дніпро

до Національної металургійної академії України, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 93 936,49 грн.

Представники:

від позивача Гончаренко І.Б.

від відповідача Ковріга О.І.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 8 360,58 грн., що складають суму заборгованості за Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498; 471,95 грн. - пені; 117,87 грн. - річних; 83,45 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито провадження у справі № 904/5184/21. Враховуючи приписи частини 13 статті 8, статті 12, частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги клопотання позивача, малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

14.06.2021 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому останній вказує про те, що предмет спору, а саме: заборгованість відповідача за типовим договором розподілу природного газу № 42АВ491-5-19 від 09.01.2019 станом на момент подання позову відсутня, що є підставою для закриття провадження у справі.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що акти наданих послуг на які посилається позивач, в якості обґрунтування заборгованості, стосуються укладеного між сторонами іншого типового договору № 42АВ491-926-20 від 13.02.2020 розподілу природного газу зі строком дії до 31.12.2020.

Відповідно до п. 6.6 вказаного договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідач вказує на те, що оскільки остаточний розрахунок оплати по акту та рахунку за грудень 2020 за договору № 42АВ491-926-20 від 13.02.2020 припадав на січень 2021, тобто на наступний бюджетний період, Казначейство відмовилось здійснювати оплату за грудень 2020 без відповідної додаткової угоди укладеної на 2021 про оплату вартості розподілу газу за грудень 2020, посилаючись на Бюджетний кодекс та наявність укладеного у 2021 між сторонами нового типового договору № 42АВ491-1231-21 розподілу природного газу, за яким відповідачу здійснюється розподіл природного газу у січні-грудні 2021.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90 %.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу № 42АВ491-5-19 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений газ у листопаді та грудні 2020 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, останнім на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем надано акти наданих послуг №№ ДНГ80023728 від 30.11.2020, ДНГ80023729 від 31.12.2020 на загальну суму 172 822,10 грн.

У вказаних актах наявне посилання на договір розподілу від 13.02.2020, укладений шляхом підписання заяви-приєднання № 42АВ491-926-20.

Крім того, позивачем у позовній заяві вказано, що відповідачем було здійснено часткову оплату у сумі 86 410,97 грн., проте доказів на підтвердження зазначеного останнім не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем в порушення вимог частини другої статті 164 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів, що підтверджують обставини справи.

На підставі викладеного, ухвалою суду від 31.08.2021 позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 31.08.2021 представник позивача 13.09.2021 подав через канцелярію суду клопотання про долучення доказів та уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з Національної металургійної академії України заборгованість у сумі 93 936,49 грн., що складають: 86 411,13 грн., - заборгованість за типовим договором розподілу природного газу № 42АВ491-926-20, 4 218,76 грн. - пеня, 958,81 грн. 3% річних, 2 347,79 грн. - інфляція грошових коштів.

Процесуальні строки, що залишилися для розгляду справи по суті в межах спрощеного позовного провадження, не дозволяють відповідачу скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі відзиву на уточнену позовну заяву, а відтак виконати суду передбачене статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завдання господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів.

За змістом частини третьої статті 12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 15.09.2021 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.10.2021.

12.10.2021 у підготовчому провадженні учасниками процесу подані усі заяви по суті.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 26.10.2021, про що постановлено ухвалу.

26.10.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням типового договору, умов, строку поставки природного газу та строків оплати за поставлений природний газ, встановлення факту невиконання відповідачем договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Відповідно до частини другої глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI цього ж Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

13.02.2020 між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної мережі "Дніпрогаз" (далі оператор ГРМ, позивач) та Національної металургійної академії України (далі споживач, відповідач) було підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 42AB491-926-20 та типовий договір № 42AB491-926-20 розподілу природного газу (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 1.2 договору).

Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.п. 6.1, 6.4 договору).

За змістом пункту 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 договору).

Цей договір укладається на невизначений строк. При цьому, розпорядник коштів бере на себе зобов`язання в межах бюджетного періоду, а саме з 01 січня до 31 грудня 2021 року (п. 12.1 договору).

Відповідно до заяви-приєднання до умов договору природного газу № 42AB491-926-20 (Додаток 2): вартість тарифу (на послуги з розподілу природного газу) 0,708 грн. за 1 м3 з ПДВ (станом на 22.09.2020); величина річної замовленої потужності об`єкта споживача на перший та другий календарний рік з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем 1 464 594,00 м3; строк надання послуги (з урахуванням умов ст. 631 Цивільного кодексу України) з 01.01.2020 по 31.12.2020.

На виконання умов договору, позивач у період з листопада по грудень 2020 року розприділив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 244 099,00 грн., що підтверджується Актами надання послуг з розподілу природного газу № ДНГ80023728 від 30.11.2020 на суму 86 411,05 грн. та № ДНГ80023729 від 31.12.20210 на суму 86 411,05 грн. (а.с. 5).

Відповідач за отриманий природний газ розрахувався частково на суму 86 410,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 008514 від 29.12.2020, у зв`язку з чим у останнього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 86 411,13 грн., що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, надавши оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів погашення заборгованості за поставку природного газу на суму 86 411,13 грн., на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача не спростував.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Позивач за порушення відповідачем строків розрахунків за договором нарахував та заявив до стягнення з останнього пеню в розмірі 4 218,76 грн. за період з 11.01.2021 по 25.05.2021.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку інфляційні нарахування за лютого 2021 року по квітень 2021 року становлять 2 347,79 грн., а 3% річних за період з 11.01.2021 по 25.05.2021 958,81 грн.

Перевіривши правильність наданих розрахунків пені, інфляційних нарахувань та 3% річних за визначені позивачем періоди, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у цій частині позову.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу).

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про зменшення до 90% розміру штрафних санкцій, господарський суд зазначає таке.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених нормативних приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи: з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; терміну прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання та відповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому винятковими є такі обставини, які дозволяють суду, а не зобов`язують його зменшити нараховані в силу закону чи договору штрафні санкції. Інакше нівелюється юридичне значення винятковості обставин та право суду на зменшення таких штрафних санкцій.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Разом з тим значне зменшення розміру штрафних санкцій нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Отже, за своєю правовою природою штрафні санкції є засобами стимулювання боржника до належного виконання свого обов`язку. Тому, передбачені законодавством санкції повинні застосовуватися у разі порушення зобов`язання.

За оцінкою суду наведені відповідачем доводи в обґрунтування заяви про зменшення розміру пені не обумовлені винятковими обставинами, а відтак не можуть бути достатньою підставою для задоволення такої заяви.

З урахуванням загальної суми боргу пеня, що підлягає стягненню з відповідача, становить всього 4,88 %, а тому не є надмірною та відповідає правовій природі й призначенню неустойки, як засобу стимулювання й забезпечення виконання договірного зобов`язання.

Крім того, господарський суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що Казначейство відмовилось здійснювати оплату за грудень 2020 без відповідної додаткової угоди укладеної на 2021 про оплату вартості розподілу газу за грудень 2020, посилаючись на Бюджетний кодекс та наявність укладеного у 2021 між сторонами нового типового договору № 42АВ491-1231-21 розподілу природного газу.

Виходячи з приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у даній справі відсутні обставини та не надані відповідачем належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання в частині зменшення пені на 90%.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Національної металургійної академії України (49000, м. Дніпро, просп. Гагаріна, буд. 4; ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5; ) 86 411,13 грн. - основного боргу, 4 218,76 грн. пені, 958,81 грн. 3% річних, 2 347,79 грн. інфляції грошових коштів, 2 270,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні клопотання Національної металургійної академії України про зменшення розміру штрафних санкцій - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги у порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності судді Мельниченко І.Ф. з 28.10.2021 по 15.11.2021 включно, рішення у даній справі підписано після відновлення працездатності та виходу на роботу.

Повне рішення складено 16.11.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко