ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021м. ДніпроСправа № 904/9958/15 (904/6228/21)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС", м. Дніпро

до ОСОБА_1 , Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Гвардійське

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Дніпрі, Дніпропетровська область, м. Дніпро

про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння

Представники:

від позивача ліквідатор - арбітражний керуючий Лихопьок Д.П. посв. №105 від 04.02.13р.

від відповідача представник Ясир С.А. ордер АР №1065261 від 11.10.21р.

від третьої особи представник Ювко В.О. дов. № 0024701/22273-21 від 12.07.21р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просив суд:

1. Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" рухоме майно відчужене за договором №6112/17/765 від 18.10.2017р., а саме: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" право власності на: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення. Позовну заяву залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" протягом семи днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: - надати відомості із зазначенням ціни позову про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" рухоме майно відчужене за договором №6112/17/765 від 18.10.2017р., а саме: автомобіль легковий ЗАЗ ТF696Р, білий, 2010 рік, номер об`єкта НОМЕР_3 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 та визнання права власності на це майно. - надати докази сплати судового збору у встановленому Законом порядку та розмірі - 4540 грн. - надати належним чином засвідчені копії доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві (копію вимоги №02-01/26 від 17.03.2021 року та докази її направлення). - надати письмові пояснення щодо прохальної частини позову у співвідношенні до змісту договору №6112/17/765 від 18.10.2017р. - надати відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Роз`яснено, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

29.07.2021 від позивача до суду надійшли пояснення до позовної заяви, якими позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30.08.2021 о 11:20год. Викликано у підготовче засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою. До засідання подати: позивачу - надати відповідь на відзив; документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; оригінали документів, доданих до заяви (для огляду в судовому засіданні); повідомити відповідача про час і місце судового засідання, докази повідомлення надати суду. У випадку подання відповіді на відзив, направити її копію на адресу відповідача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). Відповідачу - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України; заперечення на відповідь на відзив (у разі її отримання - до дня першого підготовчого засідання), складене відповідно до вимог ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії заперечення позивачу. У випадку подання заперечень на відповідь на відзив, направити їх копію на адресу позивача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). сторонам: - належним чином засвідчені копії документів на підтвердження процесуальних повноважень їх представників відповідно до вимог, передбачених статтею 60 Господарського процесуального кодексу України (оригінали надати для огляду в судове засідання).

16.08.2021 до суду від Адресно-довідкового бюро ГУ МВС України в Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит суду від 30.07.2021 № 904/9958/15 (904/6228/21) /39925/21 щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку про ОСОБА_1 . За змістом відповіді від Адресно-довідкового бюро ГУ МВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

30.08.2021 від позивача до суду надійшла заява вих. № 02-01/58 від 19.08.2021 про залучення третьої особи, в якій позивач просив суд залучити Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Дніпрі (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 26) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача. Судом заява прийнята до розгляду.

В підготовче засідання 30.08.2021 з`явився представник позивача, який заявив усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" вих. №02-01/58 від 19.08.2021 про залучення третьої особи - задоволено. Залучено Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Дніпрі (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 26) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача. Усне клопотання представника ТОВ "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження на 30 днів - задоволено. Продовжено підготовче провадження на 30 днів. Відкладено підготовче судове засідання на 12.10.2021 року о 10:15 год. Викликано у підготовче засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою. До засідання подати: позивачу - надати відповідь на відзив; документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; оригінали документів, доданих до заяви (для огляду в судовому засіданні); повідомити відповідача про час і місце судового засідання, докази повідомлення надати суду. - надіслати копію позовної заяви та додані до неї документи на адресу третьої особи, докази такого надіслання надати до суду. У випадку подання відповіді на відзив, направити її копію на адресу відповідача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). Відповідачу - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України; заперечення на відповідь на відзив (у разі її отримання - до дня першого підготовчого засідання), складене відповідно до вимог ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії заперечення позивачу. У випадку подання заперечень на відповідь на відзив, направити їх копію на адресу позивача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа); третій особі - письмові пояснення (заперечення) на позов, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів.

21.09.2021 до суду від Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надійшов лист про надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

12.10.2021 представник позивача подав до суду супровідний лист з доказами направлення на адресу третьої особи копії позовної заяви з додатками. Судом долучено до матеріалів справи подані позивачем докази.

12.10.2021 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання, з метою надання відповідачу можливості на ознайомлення з матеріалами справи та надання своїх заперечень та доказів на їх підтвердження, шляхом подання заяв по суті справи (відзиву та заперечення), а також інших необхідних заяв та клопотань. Судом клопотання відповідача прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2021 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи - задоволено. Відкладено підготовче судове засідання на 27.10.2021 року о 10:15 год. Викликано у підготовче засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою. До засідання подати: позивачу - надати відповідь на відзив; документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; оригінали документів, доданих до заяви (для огляду в судовому засіданні); повідомити відповідача про час і місце судового засідання, докази повідомлення надати суду. - надати додаток №6 до договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 17.05.2017. У випадку подання відповіді на відзив, направити її копію на адресу відповідача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). Відповідачу - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України; заперечення на відповідь на відзив, складене відповідно до вимог ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії заперечення позивачу. У випадку подання заперечень на відповідь на відзив, направити їх копію на адресу позивача, докази чого надати суду (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа). третій особі - письмові пояснення (заперечення) на позов, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів.

26.10.2021 представник позивача подав до суду клопотання вих. №02-01/77 від 26.10.2021, яким на виконання вимог ухвали суду від 12.10.2021 надав до суду копію додатку №6 до договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 17.05.2017 та просив суд здійснити розгляд справи в судовому засіданні 27.10.2021 без участі ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС". Також ліквідатор у поданому клопотанні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти завершення підготовчого засідання та переходу до розгляду справи по суті. Судом клопотання прийнято до відома.

26.10.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував у повному обсязі, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що при укладенні оплатного Договору купівлі - продажу майна вжив усіх розумних та доступних для нього заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування всіх правомочностей продавця на відчуження майна, адже переоформлення відбувалось в Сервісному центрі МВС, а майно пройшло перевірки по всіх згаданих вище реєстрах. Крім того, відповідач сплатив грошові кошти за майно. Таким чином, відповідач вважає, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки він набув спірне майно оплатно, не знав та не міг знати про те, що воно придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, що свідчить про законність та добросовісність такого набуття права власності. На думку відповідача, у випадку задоволення вимог позивача, відповідач буде позбавлений майна, за яке ним було сплачено реальні грошові кошти без можливості отримати справедливу сатисфакцію, адже чинним законодавством не передбачено будь-якого порядку відшкодування вартості витребуваного майна, не міститься положень, щодо визначення особи, яка має таке відшкодування здійснити. В даному ж позові, отримання відповідачем компенсації фактично не є можливою, а це питання взагалі не ставиться. Також, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що вимога про визнання права власності не є обґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та не є доцільною (з урахуванням пред`явлення саме віндикаційного позову в порядку ст. ст. 387, 388 ЦК України), а тому не підлягає задоволенню. Судом відзив прийнято до відома.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2021р. об 11:15год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов`язковою.

17.11.2021 відповідач подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності, в якому просив суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ТОВ "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" до ОСОБА_1 про витребування майна та визнання права власності на майно. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що зі змісту позову вбачається, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 заяву Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Дніпрі про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна Товариства з обмеженого відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС задоволено. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС, проведеного 16.05.2017 ТБ Днепрофорвард (залишена без змін Постановою Верховного Суду від 02.10.2018 року). Відтак, відповідач набув право власності на майно, що витребовується на підставі результатів аукціону 2017 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №914/3224/16 (провадження № 12-128гс19) остання дійшла висновку, що з огляду на принцип непорушності права володіння майном початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту, коли майно вибуло з власності власника. Отже, строк позовної давності має обчислюватись з 2017 року. Таким чином, відповідач вважає, що звернення до суду з позовом про витребування майна у 2021 році - здійснене з порушенням строку позовної давності, що виключає можливість задоволення таких вимог. Судом клопотання прийнято до розгляду.

17.11.2021 в судове засідання з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позов заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.11.2021р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/9958/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС (далі ТОВ ПКВП МДС).

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2016 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ ПКВП МДС, визнано банкрутом ТОВ ПКВП МДС та відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 1 рік до 14.06.2017, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Штельманчука М.С.

16.05.2017 ТБ Днепрофорвард було проведено аукціон з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 у справі № 904/9958/15 заяву Публічного акціонерного товариства Державний експертно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Дніпрі про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС задоволено. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС, проведеного 16.05.2017 ТБ Днепрофорвард.

Підставами для визнання результатів аукціону недійсними стало недодержання ліквідатором та організатором аукціону вимог ст.ст. 26, 44, 52, 57, 64 Закону при проведені спірного аукціону, а саме продаж майна банкрута за відсутності рішення комітету кредиторів про визначення складу майна боржника для реалізації його окремими лотами та фактично у складі цілісного майнового комплексу боржника, тобто всупереч умовам Закону та укладеного ліквідатором з організатором аукціону договору про організацію та проведення аукціону з продажу майна боржника № 1010/16 від 10.10.16р., який у разі закінчення аукціону з продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу без визначення переможця передбачає його подальший продаж частинами, а також не містить умов щодо розміру кроків аукціонів, які мають бути застосовані при проведенні аукціонів з продажу майна банкрута організатором аукціону, початкової вартості майна та строків проведення аукціонів.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 904/9958/15 касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС Штельманчука М.С. залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 у справі №904/9958/15 залишено без змін.

У постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 904/9958/15 встановлено, що 28.10.2016 на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України було розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута як цілісного комплексу (номер публікації 36778), аукціон призначено на 29.11.2016.

21.11.2016 організатором аукціону ТБ Днепрофорвард на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення № 37500 про визнання торгів (аукціону) такими, що не відбулися у зв`язку із відсутністю учасників.

22.12.2016 ТБ Днепрофорвард на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна ТОВ ПКВП МДС частинами, Лот № 39 (публікація № 38643), аукціон призначено на 25.01.2017.

16.01.2016 ТБ Днепрофорвард на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення № 39332 про визнання торгів (аукціону) такими, що не відбулися у зв`язку із відсутністю учасників.

17.01.2017р. ТБ Днепрофорвард на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення про проведення повторного аукціону з продажу майна банкрута частинами, Лот № 39 (номер публікації № 39381), аукціон призначено на 17.02.2017.

18.02.2017 організатором аукціону на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення № 40086 про визнання торгів (аукціону) такими, що не відбулися у зв`язку із відсутністю учасників.

10.04.2017 організатором аукціону на сайті Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута частинами, Лот № 39 (номер публікації № 41928), аукціон призначено на 16.05.2017.

Також, 10.04.2017 між ТБ Днепрофорвард та ТОВ ЄВК підписано договір-рахунок від 10.04.2017 № 09/17 про участь в аукціоні.

11.04.2017 між ТБ Днепрофорвард та ТОВ Перспективи Плюс підписано договір-рахунок № 10/17 про участь в аукціоні.

18.04.2017 організатором аукціону направлено електронні листи ТОВ ЄВК та ТОВ Перспективи Плюс з повідомленням про допуск зазначених товариств до участі у аукціоні з продажу майна банкрута та копію протоколу від 13.04.2017 № 39, що підтверджено наданими до справи роздруківками електронних листів.

За результатами проведеного 16.05.2017 другого повторного аукціону з продажу майна банкрута (лот № 39), до складу якого увійшло майно, що є предметом забезпечення вимог ПАТ Укрексімбанк переможцем визнано ТОВ ЄВК, яке запропонувало за лот найвищу ціну та придбало його за 928 334, 88 грн, про що організатором аукціону складено протокол № 39 про проведення аукціону з продажу майна боржника від 16.05.2017.

Також організатором аукціону здійснено публікацію оголошення на сайті Вищого господарського суду України та Мінюсту про визнання торгів (аукціону) такими, що відбулися (публікація від 17.05.2017 № 42940).

Ліквідатором банкрута надано переможцю аукціону пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу, який підписано сторонами 17.05.2017 та сплачено покупцем повну вартість придбаного майна з перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства-банкрута 31.05.2017, що підтверджується платіжним документом з відміткою банку; в подальшому, грошові кошти, виручені від продажу заставного майна банкрута, було перераховано ліквідатором на банківський рахунок забезпеченого кредитора.

Отже, до складу мультилота, реалізованого на спірному аукціоні від 16.05.2017, увійшло все наявне у ТОВ ПКВП МДС рухоме майно: товари в обороті у вигляді товарних запасів та матеріалів для виробництва кабін електровозів, тепловозів; автотранспорт у кількості 9 одиниць; обладнання та устаткування у кількості 3 одиниць.

Таким чином, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 у справі № 904/9958/15, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 904/9958/15 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС, проведеного 16.05.2017 ТБ Днепрофорвард.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведено аукціону, 17.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВК» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціон), предметом якого є передача продавцем у власність покупцеві товарів в обороті, автотранспорту, обладнання та устаткування, що є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС» () (Лот №39) у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з Додатком 6 до договору від 17.05.2017, продавець передав у власність покупцеві ТОВ «ЄВК», серед іншого, таке рухоме майно: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

В подальшому, майно, яке було придбане на аукціоні було відчужено переможцем аукціону ТОВ «ЄВК» на користь ОСОБА_1 , а саме:

- автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - НОМЕР_4 , модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Матеріалами справи підтверджено, що 18.10.2017 між ТОВ «СТВ Авто» (продавець), який діє на підставі договору комісії №6112/17/765 від 18.10.2017 укладеного з ТОВ «ЄВК» та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу автомобіля №6112/17/765, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця прийнятий на комісію транспортний засіб, зазначений у п. 1.2. цього договору, далі автомобіль, а покупець зобов`язується прийняти автомобіль і сплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Пунктом 1.2. договору встановлено характеристики автомобіля: марка автомобіля ЗАЗ, модель Lanos, 2010 рік випуску, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , пробіг 100 000, технічний паспорт НОМЕР_5 .06.10.2017.

Відповідно до п. 1.3. договору, автомобіль належить ТОВ «ЄВК» на праві власності, на момент укладення цього договору відповідно до гарантій власника автомобіль нічим не обтяжений, не знаходиться в заставі, під арештом, і не є предметом позовів третіх осіб.

Разом з автомобілем покупцю передаються технічні документи на транспортний засіб та ключі від нього (п. 1.4. договору).

Згідно з п. 3.4. договору, право власності на автомобіль переходить від продавця до покупця після передачі автомобіля покупцю і його перереєстрації в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Відповідно до п. 4.1. вартість автомобіля, що є предметом цього договору складає 105 512,00 грн.

Отже, ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно на підставі договору, який було укладено з переможцем аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське виробниче підприємство «МДС».

Під час розгляду справи відповідач не заперечував факту набуття у власність спірного майна.

Позивач посилається на те, що спірне майно вибуло з володіння власника (боржника) поза його волею, було відчужено за результатами спірного аукціону з порушенням вимог законодавства про банкрутство, у зв`язку з чим його результати визнано судом недійсними.

У зв`язку з тим, що другий повторний аукціон з продажу майна, проведений 16.05.2017р. визнано недійсним, в свою чергу тягне за собою недійсність укладених договорів купівлі-продажу. Отже, задоволення судом позову про визнання результатів аукціону недійсними, потягло за собою визнання недійсним договору купівлі - продажу, укладеного з переможцем (абз. 2 ч. З ст. 55 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв на момент визнання недійсними результату аукціону).

У позовні заяві позивач зазначає, що станом на день звернення з цим позовом, переможець зазначеного аукціону - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВК» (, місцезнаходження якого було змінено на: 69106. Запорізька обл. місто Запоріжжя. ВУЛИЦЯ ОРДЖОНІКІДЗЕ. будинок 15) є припиненим з 13.11.2018, про що внесено відповідний запис до №6045259.

Таким чином, задля повернення свого майна позивач звернувся із цим позовом безпосередньо до ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що це майно було ним отримано від ТОВ «ЄВК» - переможця аукціону, який було визнано недійсним.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд:

1. Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" рухоме майно відчужене за договором №6112/17/765 від 18.10.2017р., а саме: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" право власності на: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Наведені обставини стали причиною виникнення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій. які порушують це право.

За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним: ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

У постановах Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-1219цс16, від 24.05.2017 у справі № 6-1388цс16, від 26.10.2016 справі № 6-1625цс16, від 13.09.2017 справі № 761/32495/15-ц, від 12.10.2016 у справі № 6-504цс16 наведені висновки, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно на підставі договору, який було укладено з переможцем аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-конструкторське виробниче підприємство «МДС», результати якого в подальшому були визнані недійними.

Визнання результатів аукціону недійсними, потягло за собою визнання недійсним договору купівлі - продажу, укладеного з переможцем (абз. 2 ч. 3 ст. 55 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв на момент визнання недійсними результату аукціону).

Виходячи зі змісту частини 1 статті 216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правовику.

Разом із тим, згідно з частиною 3 статті 216 ЦК України загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, статтею 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Стаття 388 ЦК України містить підстави витребування майна від добросовісного набувача.

Добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту.

У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Відповідно до частин 1, 3 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння: вибуло і володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Отже, у разі, якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову на підставі частини 1 статті 388 ЦК України.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року (провадження № 6-140цс14).

Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 у справі № 904/9958/15, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 904/9958/15 визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС, проведеного 16.05.2017 ТБ Днепрофорвард.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, спірне майно вибуло з володіння власника (боржника) поза його волею, було відчужено за результатами спірного аукціону з порушенням вимог законодавства про банкрутство.

Визнання результатів торгів (аукціону) недійсними в судовому порядку є підставою для витребування власником майна від добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України.

У разі, коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 та у постанові від 25.01.2017 у справі №916/2131/15, який дійшов висновку, що витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувана за першим договором у ланцюгу договорів.

Під час розгляду справи відповідач не заперечував факту набуття у власність спірного майна.

Наведені обставини свідчать про наявність порушених прав позивача, та є підставою для витребування майна його власником у набувача такого майна відповідно до частини першої статті 388 ЦК України.

Враховуючи, що вибуття спірного майна відбулось поза волею позивача, вказане дає законні підстави для витребування майна у добросовісного набувача у порядку частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України і є належним способом захисту позивача, оскільки такий спосіб захисту узгоджується з нормами чинного законодавства та спрямований на ефективний захист порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС", що забезпечить повернення майна у ліквідаційну масу та максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" до ОСОБА_1 шляхом витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" рухоме майно відчужене за договором №6112/17/765 від 18.10.2017р., а саме: - автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Щодо позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" право власності на:- автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , господарський суд зазначає наступне.

Згідно з нормами чинного законодавства особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, у свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суд виходить із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц, від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17.

Суд не погоджується з доводами позивача про необхідність задоволення вимоги про визнання права власності за на спірне майно з огляду на таке.

Щодо такого способу захисту порушеного права власності, як визнання права власності у порядку статті 392 ЦК України, та передумов для вимог про визнання права власності в судовому порядку, то згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності у порядку наведеної статті ЦК України пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Позивачем за вимогами про визнання права власності є особа, яка вже є власником, а відповідачем - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Оскільки набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, у вирішенні спорів про право власності установленню підлягає з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Суд звертається до правових позицій з цього приводу (mutatis mutandis пункт 13 постанови Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, пункт 12 постанови від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17, пункт 6.1 постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 917/377/17).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 зроблено такий висновок: задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

У цій справі належним способом захисту порушеного права позивача на спірне майно є витребування цього майна від відповідача шляхом віндикації (статті 387, 388 ЦК України), що виключає застосування такого способу захисту порушеного права позивача на спірне майно як визнання на нього права власності (статті 392 ЦК України).

Враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" права власності на: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, господарський суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що зі змісту позову вбачається, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 заяву Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Дніпрі про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна Товариства з обмеженого відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС задоволено. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС, проведеного 16.05.2017 ТБ Днепрофорвард (залишена без змін Постановою Верховного Суду від 02.10.2018 року).

Відтак, відповідач набув право власності на майно, що витребовується на підставі результатів аукціону 2017 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №914/3224/16 (провадження № 12-128гс19) остання дійшла висновку, що з огляду на принцип непорушності права володіння майном початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту, коли майно вибуло з власності власника.

Отже, строк позовної давності має обчислюватись з 2017 року.

Таким чином, відповідач вважає, що звернення до суду з позовом про витребування майна у 2021 році - здійснене з порушенням строку позовної давності, що виключає можливість задоволення таких вимог.

Так, згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

До позовних вимог про витребування майна на підставі статей 387, 388 ЦК України застосовується загальна позовна давність у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Суд зазначає, що 16.05.2017 ТБ Днепрофорвард було проведено аукціон з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС. 17.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВК (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціон), предметом якого є передача продавцем у власність покупцеві товарів в обороті, автотранспорту, обладнання та устаткування, що є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-конструкторське виробниче підприємство МДС () (Лот №39) у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з Додатком 6 до договору від 17.05.2017, продавець передав у власність покупцеві ТОВ «ЄВК», серед іншого, таке рухоме майно: автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

В подальшому, майно, яке було придбане на аукціоні було відчужено переможцем аукціону ТОВ «ЄВК» на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, строк позовної давності до позовних вимог у даній справі встановлено до 17.05.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 20.03.2020 № 242, від 25.03.2020 № 239, від 29.03.2020 № 241, від 02.04.2020 № 255, від 08.04.2020 № 262, від 15.04.2020 № 284, від 22.04.2020 № 291, від 29.04.2020 № 313, від 04.05.2020 № 332) установлено з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України карантин.

В подальшому, карантин продовжувався, не перериваючись. Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1066 від 11 жовтня 2021 року продовжено карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), до 31 грудня 2021 року.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Із позовною заявою позивач звернувся до суду 05.07.2021.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, та встановлені судом обставини, а саме, дату звернення із позовною заявою до суду - 05.07.2021, строк позовної давності щодо позовних вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233,237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" (49017, м. Дніпро, вулиця Повітрофлотська, будинок 2А, ) рухоме майно відчужене за договором №6112/17/765 від 18.10.2017р., а саме:

- автомобіль легковий: марка автомобіля - ЗАЗ, рік випуску - 2010, технічний паспорт - СХМ 903012.06.10.2017, модель - Lanos, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське виробниче підприємство "МДС" (49017, м. Дніпро, вулиця Повітрофлотська, будинок 2А, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.11.2021р.

Суддя І.В. Владимиренко