СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Харків Справа №905/1665/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В. , суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Легуші Я.С.,

за участю представників сторін:

прокурор Ткаченко К.О., посвідчення №057315 від 09.10.2020,

від позивача не з`явився,

від відповідача Шох К.А., ордер серія АХ №1069816 від 29.09.2021, свідоцтво №1761 від 25.07.2012,

від третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» (вх.№3090Д/1 від 11.10.2021) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 (м. Харків, суддя Фурсова С.М., повний текст ухвали складено 20.09.2021) у справі №905/1665/20,

за позовом керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області, м. Слов`янськ, Донецька обл. в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України», м. Слов`янськ, Донецька обл.,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «ЕКО», м. Київ,

про стягнення 151932,96 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 матеріали справи №905/1665/20 за позовом керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «ЕКО» про стягнення 151932,96 грн передано за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду міста Києва (01054, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-В).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» із ухвалою суду не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 скасувати; усі судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач вказує наступне:

- позовні вимоги в даній справі не пред`явлені щодо нерухомого майна;

- відповідно до постанови від 03.06.2019 у справі №903/432/18 Верховний суд у складі Касаційного господарського суду дійшов висновку, що правила виключної підсудності не поширюються на спір щодо стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за користування нерухомим майном, пені за несвоєчасну сплату орендної плати за користування нерухомим майном та неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування нерухомим майном після закінчення встановленого договором оренди строку для повернення такого нерухомого майна;

- згідно ст.8 Конституції України, остання має вищу юридичну силу, а тому постанови Верховного Суду, на які посилається позивач, не можуть розцінюватись судом як обов`язкова правова норма;

- спори, які виникають з приводу нерухомого майна, не відносяться до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, тому до таких позовів застосовуються загальні правила підсудності (ст. 27 ГПК України).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Повідомлено апелянта про можливість подати заяву про усунення недоліків у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Повідомлено апелянта, що наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№12444 від 29.10.2021) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 12.10.2021. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а саме платіжне доручення №344 від 26.10.2021 на суму 2270,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України». Встановлено учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати будь-які документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Призначено справу до розгляду на 16.11.2021 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» надійшла заява на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 (вх.№12903 від 08.11.2021), в якій повідомлено про засоби зв`язку, які можуть бути використані для викликів або повідомлень.

Від Слов`янської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№13257 від 15.11.2021), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі прокурор вказує, що до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості (у т.ч. і неустойки за користування річчю за час прострочення), яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч.3 ст.30 ГПК України. Відповідне узгоджується із позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 та від 16.02.2021 у справі №911/2390/18.

Представник позивача та третьої особи до судового засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідне підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу 05.11.2021 (т.3, а.с.230) та Витягом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень, з якого вбачається, що представник третьої особи отримав ухвалу суду 08.11.2021.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 16.11.2021 представник відповідача надану ним скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі. Прокурор проти вимог скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» (Орендар) укладений договір оренди №8274 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір), згідно пункту 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 289,90 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 36, у підвалі будівлі літ. «Б» (далі Майно), що перебуває на балансі державного підприємства «ЕКО», ідентифікаційний код юридичної особи 32309722 (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.08.2018 і становить за незалежною оцінкою 3763000,00 гривень (без ПДВ).

Майно передається в оренду з метою розміщення складу (п.1.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2018 року 48746,04 гривень. Розмір орендної плати за перший місяць оренди листопад 2018 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад місяць 2018 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики (п. 3.3 договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 договору).

За умовами п. 3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Відповідно до п.3.10 договору у разі припинення або розірвання договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду Майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим договором (п. 7.1 договору).

В розділі 5 визначені обов`язки орендаря, зокрема: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди); своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт орендованого майна (п.п. 5.3, 5.7 договору).

Цей договір укладено строком на 5 років, що діє з 21.11.2018 до 21.11.2023 включно (п. 10.1 договору).

Договір оренди №8274 від 21.11.2018 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстровано в реєстрі за №6933.

На виконання умов договору за актом приймання-передавання від 21.11.2018 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» прийнято нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 289,90кв.м., розміщені за адресою: м. Київ, б. Лесі Українки, 36, у підвалі будівлі літ «Б», що перебуває на балансі державного підприємства «ЕКО», ідентифікаційний код юридичної особи 32309722.

В подальшому, 03.02.2020 Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву та Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» підписали договір №8274/01 про припинення договору оренди від 21.11.2018 №8274, згідно п. 1 якого чинність договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №8274 від 21.11.2018, посвідченого 21.11.2018 Швець Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №6933, яке розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 36, у підвалі будівлі літ. «Б» загальною площею 289,9 кв.м, що перебуває на балансі державного підприємства «ЕКО» достроково припинено за взаємною згодою сторін.

Договір оренди від 21.11.2018 №8274 вважається припиненим з 26.12.2019 (п. 2 договору).

Договір №8274/01 від 03.02.2020 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстровано в реєстрі за №459.

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор у позовній заяві вказував на те, що спір у справі виник у зв`язку з тим, що за період з серпня 2019 року по грудень 2019 року включно зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідачем у повному обсязі не виконано, внаслідок чого між позивачем та відповідачем укладено договір №8274/01 від 03.02.2020 про припинення договору оренди №8274 від 21.11.2018. Позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити основну заборгованість, пеню та інфляційні збитки, проте, вимоги Фонду не виконані, заборгованість станом на дату подачі позову відповідачем не відшкодовано. Оскільки, як стверджує прокурор, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву не вживаються заходи цивільно-правового характеру спрямовані на усунення зазначених порушень наявні підстави для звернення прокуратури до суду з позовною заявою в інтересах держави.

Суд першої інстанції дійшов висновку про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва на підставі п.1 ч.1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, оскільки нерухоме майно в спірному випадку у період з серпня 2019 року по грудень 2019 року розташоване у місті Києві, а тому позовна заява керівника Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «ЕКО» про стягнення 151 932,96 гривень підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній до 14.12.2017, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

Забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25.02.2018 у справі № 201/12876/17 та від 11.07.2019 у справі №426/7217/18).

На відміну від регулювання, наведеного у ЦПК України, у положеннях частини третьої статті 16 ГПК України в редакції, чинній до 14.12.2017, йшлося про виключну підсудність господарським судам справ у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном.

Щодо інших спорів, які виникали в межах зобов`язальних відносин стосовно нерухомого майна, діяли такі ж правила визначення територіальної підсудності справ господарському суду як і у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні господарських договорів чи визнання їх недійсними, або у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів, наведені в частині першій та другій статті 15 ГПК України в редакції, чинній до 14.12.2017

В подальшому Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України щодо визначення підсудності справ з питань земельних відносин від 18 лютого 2010 року» №1914-VI вносились зміни до статей 12 та 16 ГПК України, визначивши виключну підсудність справ у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів, господарським судам за місцезнаходженням об`єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У чинній редакції ГПК України частина третя статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту частини першої статті 30 ЦПК України.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 по справі №911/2390/18.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, колегія суддів зауважує, що необґрунтованими є посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 03.06.2019 у справі №903/432/18, оскільки висновки колегії суддів у вказаному рішенні передують наступним висновкам, викладеним, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 та від 16.02.2021 у справі №911/2390/18. Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ієрархії та логіки побудови процесуального механізму забезпечення єдності судової практики, висновки Великої Палати Верховного Суду мають перевагу у застосуванні над висновками колегії суддів.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за користування державним майном за період з серпня 2019 року по грудень 2019 року, а саме - нежитлові приміщення загальною площею 289,90кв.м., розміщені за адресою: м. Київ, б. Лесі Українки, 36, у підвалі будівлі літ «Б», що перебувають на балансі державного підприємства «ЕКО», ідентифікаційний код юридичної особи 32309722, у розмірі орендної плати в сумі 140544,06 грн.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції правомірно застосував правила про територіальну юрисдикцію (підсудність) та направив справу за встановленою підсудністю (місцезнаходженням нерухомого майна) до Господарського суду міста Києва.

Таким чином, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 у справі №905/1665/20 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 232, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, ч.1 ст. 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група України» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 у справі №905/1665/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.11.2021.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Е.В. Сгара

Суддя О.І. Склярук