ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 листопада 2021 року м .Харків Справа № 913/843/21

Провадження №1/913/843/21

Суддя господарського суду Луганської області Зюбанова Н.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м. Київ

до відповідача фізичної особи-підприємця Павлюченка Сергія Анатолійовича, м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 280238 грн. 33 коп.

в с т а н о в и в :

Так, Акціонерне товариство "Райффайзен Банк", м. Київ звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 200 000 грн. 00 коп. та відсотками - 80 238 грн. 33 коп. за кредитним договором № 010/42-00/15 від 23.08.2007.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву № 114-43/3-205969 від 29.10.2021 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухома майно гр. ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме:

- 55/100, комплексу будівель та споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :09:009:0167, розташовану за

адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок зі службовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначає позивач, заявлений спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи.

Обставиною, яка може свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання позивач вважає факт припинення виконання зобов`язання перед АТ «Райффайзен Банк», незважаючи на наявність майна, коштів від реалізації якого могло б бути достатньо для погашення наявної заборгованості.

Розглянувши подану заяву про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Так, правове регулювання забезпечення позову здійснюється главою 10 ГПК України. Зокрема, відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ст. 140 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 цього ж кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заява позивача обґрунтована тим, що у зв`язку з несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, та у відповідності до умов договору позичальником вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме: банком було направлено позичальнику вимогу про виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість позичальнику протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором, однак у визначені Кредитором строки вимога не виконана, заборгованість не погашена.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В пунктах 1-3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання вжиття заходів до забезпечення позову", роз`яснюється, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів тощо.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Суд вважає, що єдине посилання на факт припинення позичальником погашати кредитну заборгованість не свідчать про його наміри чинити перешкоди у виконанні рішення суду, а тому в порушення вимог ст. 74 ГПК України позивачем до заяви не додані належні докази на підтвердження підстав вважати, що відповідач намагатиметься ухилятися від виконання пред`явлених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м. Київ від 29.10.2021 № 114-43/3-205969 про забезпечення позову про стягнення 280238 грн 33 коп. відмовити.

Ухвала набирає законної сили 18.11.2021 та може та бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Наталія ЗЮБАНОВА