ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Справа № 924/452/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Грязнов В.В.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: Латюк П.Я. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 (суддя Вибодовський О.Д., м. Хмельницький, повний текст складено 30.07.2021 року)

за позовом ОСОБА_2 , м. Хмельницький

до Колективного підприємства "Цивільжитлобуд", м. Хмельницький

за участю третьої особи ОСОБА_1 , м. Хмельницький

про визнання недійсним рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021 р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 р.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" про визнання недійсним рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 року.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 позов задоволено. Визнано недійсним рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд", м.Хмельницький від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021р.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні її позовних вимог відмовити.

Скаржник зазначає, що відповідно до Статуту КП «Цивільжитлобуд»:

- власником майна колективного підприємства є члени організації, які здійснили викуп державного майна, зданого їм в оренду, відповідно до договору купівлі - продажу від 28 лютого 1995 року №1-626 (п.1.2 Статуту);

- власником підприємства є колектив членів підприємства, який щодо відносин власності і в частині затвердження цього статуту є правонаступником організації орендарів «Цивільжитлобуд» (п. 1.3 Статуту);

- членами засновниками колективного підприємства, тобто працівниками- співвласниками визначаються особи, що входили до складу організації орендарів, в її складі взяли участь у викупі державного майна та по кожному з яких визначено вклад у майні підприємства (п.3.1 Статуту);

- після створення колективного підприємства та реєстрації його статуту прийняття нових членів до його складу є виключним правом працівників-співвласників і відбувається згідно з прийняттям рішення Правління колективного підприємства (п.3.2 Статуту);

- прийом у члени трудового колективу та вихід (виключення) із членів трудового колективу затверджується Правлінням колективного підприємства (п.3.3 Статуту);

- у діяльності колективного підприємства можуть приймати участь працівники та службовці, що працюють по найму, згідно з чинними трудовими угодами. Означені особи можуть стати членами колективу на умовах, визначених в п.3.3 Статуту (п.3.4 Статуту);

- членами трудового колективу визначається частка в сукупному колективному майні підприємства, згідно з Положенням про частку працівника в сукупному колективному майні та порядку оплачування дивідендів, затвердженим загальними зборами (п.3.5 Статуту).

За обставинами, які частково установив суд, і які підтверджуються даними трудової книжки, позивачка почала працювала у відповідача з 01 жовтня 2000 року, тобто після створення цього колективного підприємства, за трудовим договором, - головним бухгалтером, а 12 жовтня 2001 року була звільнена з цієї роботи за власним бажанням на підставі положень ст.38 КЗпП України.

15 жовтня 2001 року вона знову була прийнята на роботу за трудовим договором на посаду економіста.

3 огляду на це, скаржник вважає, що цей спір не є корпоративним, а трудовим, бо позивачка не була членом колективного підприємства «Цивільжитлобуд» з правом голосу (п.п. 7.2, 7.3, 7.6 Статуту), не була вона обраною до органу управління цього колективного підприємства, а працювала у ньому за трудовим договором економістом, тому не стосується реалізації позивачкою корпоративних прав у підприємстві.

Крім того, скаржник звертає увагу суду на те, що відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у п.61 постанови від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми, що регулюють участь у господарських товариствах, та мають бути застосовані норми Закону України «Про кооперацію» та до певної міри положення ст.163 ЦК України.

Проте всупереч цим правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду суд позовні вимоги позивачки задовільнив на підставі положень Законів України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», «Про господарські товариства» та проігнорував положення Закону України «Про кооперацію».

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21р. у справі № 924/452/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29 вересня 2021 року.

17 вересня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив в якому просить суд залишити апеляційну скаргу третьої особи по справі ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.2021 по справі № 924/452/21 без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.2021 по даній справі, без змін.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

29 вересня 2021 року учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 04 листопада 2021 року об 11:20 год. Витребувано у Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" - належним чином завірену копію Положення про частку працівника в сукупному колективному майні та порядок оплачування дивідендів, затвердженого загальними зборами та перелік членів трудового колективу Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" згідно п. 3.5 Статуту; докази прийому у члени трудового колективу ОСОБА_2 у відповідності до п.3.3 Статуту; у ОСОБА_2 - оригінал трудової книжки для огляду в судовому засіданні і належним чином завірену копію трудової книжки для долучення до матеріалів справи; у Головного управління ДПС у Хмельницькій області - належним чином завірені Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби (Додаток 5) до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 №773 - поданого Колективним підприємством "Цивільжитлобуд" (м.Хмельницький, вул. Кам`янецька, 47, код ЄДРПОУ - 01274231) за І (перший) та 2 (другий) квартал 2021 року щодо працівників вказаного підприємства - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

29 жовтня 2021 року від Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" надійшли додаткові пояснення на виконання ухвали від 29.09.2021 року в яких зазначає, що на підприємстві, з моменту його створення Положення про частку працівника в сукупному колективному майні та порядок оплачування дивідендів загальними зборами не затверджувався. Зазначеного Положення з 1995 року на підприємстві не існує. В зв`язку із численними переїздами та вилученням документів правоохоронними органами, на підприємстві відсутні протоколи прийому у члени трудового колективу в тому числі і позивача. В свою чергу зазначає, що станом з 2009 року загальні збори та збори правління КП «Цивільжитлобуд» жодного разу не проводилися. На підприємстві наявний список членів колективного підприємства, що приймали участь на загальних зборах з питання обрання голови правління, де визначено членом Колективного підприємства «Цивільжитлобуд» ОСОБА_2 , яка також була членом лічильної комісії та приймала участь в підрахунку голосів. Станом на розгляд справи в судовому порядку з метою з`ясування переліку членів трудового колективу державним реєстратором надано протокол загальних зборів від 05.06.1995 та повідомлено про відсутність будь-яких інших списків. Враховуючи наявність позивача у списку членів підприємства, а також ту обставину, що ОСОБА_2 перебуває на сьогодні в трудових відносинах з КП «Цивільжитлобуд» (на посаді економіста), відповідно до Статуту підприємства, остання є беззаперечно членом Колективного підприємства «Цивільжитлобуд».

29 жовтня 2021 року від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення до яких на виконання вимог ухвали суду від 29.09.2021 року долучила завірену копію трудової книжки та її оригінал для огляду судом в судовому засіданні.

29 жовтня 2021 року від Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшов лист в якому останній повідомляє суд що відповідно до бази даних ІС «Податковий блок» Колективним підприємством «Цивільжитлобуд» () податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1-й та 2-й квартали 2021 року до ГУ ДПС у Хмельницькій області не подавались.

04 листопада 2021 року представник третьої особи ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення.

В судове засідання 04.11.2021 ОСОБА_2 та Колективне підприємство "Цивільжитлобуд" своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 17 листопада 2021 р. об 10:30 год. Витребувано у ОСОБА_1 - належним чином завірені копії документів, які підтверджують трудові правовідносини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з Колективним підприємством «Цивільжитлобуд» станом на момент прийняття рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 р.

08 листопада 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Латюка П.Я. надійшов лист в якому повідомляє суд про те, що за даними його довірителя ОСОБА_1 станом на 05 квітня 2021 року, тобто на час прийняття оскарженого позивачкою рішення членів правління КП «Цивільжитлобуд», члени правління ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували та перебувають у трудових відносинах з цим підприємством. Решта членів правління - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були незаконно звільнені з роботи всупереч положенням п.7.6 Статуту підприємства колишнім головою правління ОСОБА_7 без відповідного рішення на це загальних зборів.

В судовому засіданні 17.11.2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Латюк П.Я. підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні її позовних вимог відмовити.

В судове засідання 17.11.2021 ОСОБА_2 не з`явилася та Колективне підприємство "Цивільжитлобуд" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 та представника Колективного підприємства "Цивільжитлобуд".

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Латюка П.Я. в судових засіданнях 04.11.2021 та 17.11.2021, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 скасувати та ухвалити нове яким в позові відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , працює в Колективному підприємстві "Цивільжитлобуд" на посаді економіста підприємства на підставі наказу від 15.10.2001 №49, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 18-21 т.1).

05 квітня 2021 року проведено засідання членів правління Колективного підприємства "Цивільжитлобуд", яке оформлене протоколом №05-04/21 за участю членів правління ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с. 34-36, 108-110 т.1).

За результатами проведення вказаного засідання членів правління Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" прийнято наступні рішення:

1. Тимчасово виконуючим, обов`язки Голови правління КП "Цивільжитлобуд" на період до проведення загальних зборів членів трудового колективу обрати члена правління ОСОБА_1 . Виготовити нову печатку №1, попередню печатку вважати недійсною.

2. Надати ОСОБА_1 право підпису від імені підприємства всіх бухгалтерських, фінансово-господарських, розпорядчих та інших документів на період здійснення повноважень тимчасово виконуючого обов`язки голови правління до проведення загальних зборів.

3. Доручити ОСОБА_1 організацію та проведення загальних зборів членів трудового колективу з питань внесення змін, до установчих документів та обрання голови правління підприємства.

4. Виключити ОСОБА_2 зі складу членів трудового колективу.

5. Запросити інвесторів будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з договорами інвестування та підтверджуючими документами про оплату, з метою підтвердження чи спростування виконання всіх зобов`язань по договору та видачі-відповідних довідок про повну оплату.

6. Припинити повноваження АО "Юрколегія" та адвоката Куца І.О. з представництва інтересів КП "Цивільжитлобуд" в судах всіх рівнів та спеціалізацій.

7. Уповноважити ОСОБА_1 щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відомостей щодо підписанта від імені підприємства.

Позивач зазначає, що вона та інші члени Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" такого повідомлення не отримали, та не приймали участі у зборах членів правління підприємства.

Колективне підприємство "Цивільжитлобуд" є юридичною особою, яка зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, , реалізовує свою господарську діяльність на основі Статуту, використовує діючу печатку.

Відповідно до Статуту КП "Цивільжитлобуд", прийом у члени трудового колективу та вихід (виключення) із членів трудового колективу затверджується Правлінням колективного підприємства.

Членами трудового колективу можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку. У діяльності, колективного підприємства можуть приймати трудову участь працівники та службовці, що працюють по найму згідно з чинними трудовими угодами. Вказані особи можуть стати членами колективу на умовах, визначених в п.п. 3.3 Статуту.

Працівники, що звільняються з колективного підприємства чи виходять зі складу членів трудового колективу, мають право на отримання власної частки з сукупного майна в грошовому виразі або цінними паперами.

За працівниками, припинившими стосунки з підприємством у зв`язку з виходом на пенсію, із звільненням за власним бажанням, залишаються права на отримання доходів від володіння часткою у сукупному колективному майні у вигляді дивідентів.

Статут визначає однією з умов членства в КП " Цивільжитлобуд" перебування у трудових відносинах та прийняття трудової участі працівника, що також визначено в п. 3.11 Статуту, а саме членство в колективі зберігається за період:

- Роботи на підприємстві;

- Проходження військової служби;

- Проходження військової перепідготовки;

- Обрання на виборчі посади (при умові повернення на підприємство);

- Знаходження у декретній відпустці по догляду за дитиною;

- Навчання з відривом від виробництва по направленню підприємства при умові повернення на підприємство.

Відповідно до пункту 7.2 Статуту КП "Цивільжитлобуд", вищим керівним органом підприємства є загальні збори. На загальних зборах мають право брати участь члени підприємства з правом голосу. На збори можуть запрошуватись інші керівники підприємства, в т.ч. члени виконавчого органу, які не є спільниками майна. Загальні збори у повному обсязі здійснюють всі права та несуть відповідальність за діяльність підприємства. До компетенції загальних зборів належить: визначення кількості складу правління підприємства, обрання його членів та їх відкликання; обрання голови та секретаря зборів; обрання та відкликання голови правління, членів правління та ревізійної комісії.

Статут підприємства визначає, що обрання Правління та Голови правління є виключною компетенцією загальних зборів підприємства. Пункт 7.3 статуту передбачає, що загальні збори визначаються правомочними, якщо у них беруть участь не менше 60% членів підприємства.

Рішення загальних зборів приймаються більшістю голосів працівників присутніх на, зборах, які мають право голосу і засвідчуються протоколом, який підписується головою та секретарем зборів.

Пунктом 7.5 Статуту КП "Цивільжитлобуд", виконавчі функції по управлінню підприємством здійснює Правління, яке є виконавчим органом.

Правління колективного підприємства вирішує наступні питання:

- розробка програми перспективного розвитку колективного підприємства;

- створення структури колективного підприємства, а також розмірів закріплених за підрозділами основних фондів та оборотних коштів;

- координація діяльності підрозділів, аналіз її наслідків;

- розгляд внутрішньогосподарських суперечок;

- розпорядження грошовими коштами колективного підприємства;

- прийняття рішень про створення фондів спеціального призначення та їх використання;

- прийняття рішень про випуск акцій та облігацій колективного підприємства та встановлювати його порядок;

- прийняття рішень про створення спільних підприємств з іншими незалежними республіками або безпосередньо з закордонними підприємствами та фірмами;

- прийняття рішень про вступ до складу асоціацій (об`єднань) та інших закладів;

- у разі відсутності коштів, та в зв`язку з виробничою необхідністю правління приймає рішення про відрядження працівників на інші підприємства.

Позивач стверджує, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 не являються працівниками підприємства, що підтверджується копіями наказів про скорочення чисельності працівників від 27.08.2018р., від 20.08.2018р. та витягом з книги реєстрації наказів підприємства (а.с. 22-33 т.1).

Станом на 01.01.2021 підприємство мало трудові відносини з трьома працівниками ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та оскаржуване рішення від 05.04.2021р. відповідно до п. 7.5 Статуту КП "Цивільжитлобуд" не відноситься до компетенції Правління.

Зі змісту протоколу засідання членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р. позивачу стало відомо, про виключення її зі складу членів трудового колективу. Копію рішення зборів, як члену колективного підприємства надіслано не було.

Враховуючи вищевикладене та оскільки засідання членів правління Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" проведено протиправно без дотримання кворуму, так як члени правління не перебували у трудових відносинах з колективним підприємством та без зазначення місця проведення засідання правління, з порушенням Статуту, позивач звернулася до Господарського суду Хмельницької області із позовною заявою про визнання недійсним рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 позов задоволено. Визнано недійсним рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд", м.Хмельницький від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021р.

Однак, колегією суддів встановлено, що вказане рішення Господарського суду Хмельницької області не є таким, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Однак, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права.

В свою чергу, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права та звернення про здійснення його захисту особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Таким чином, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Іншими словами, навіть у разі обґрунтованого позову, але якщо жодне право особи, яка звернулася із позовом, не порушене і не оспорюється, то правових підстав для задоволення такого позову немає.

Так, у постанові від 09.10.2018р. у справі № 910/2062/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звернув увагу на те, що згідно з положеннями статей 2, 4, 5 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач переконана, що оскаржені рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлені протоколом №05-04/21 від 05.04.2021р. є незаконними і просить визнати їх недійсними в цілому, оскільки відсутній необхідний кворум і відсутні повноваження у членів правління на прийняття рішень.

Зі змісту позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач вважає, що спір у даній справі є корпоративним, оскільки позивач подала позов про порушення вищевказаним рішенням її прав як члена колективного підприємства. На підтвердження того, що позивач є членом колективного підприємства до матеріалів справи додана копія трудової книжки згідно записів якої позивач працює в Колективному підприємстві "Цивільжитлобуд" на посаді економіста підприємства згідно наказу від 15.10.2001 №49 (а.с. 18-21 т.1).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина перша статті 80 ЦК України). Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом (частина перша статті 83 ЦК України).

Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до ГК України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку (пункт 1 частини другої статті 55 ГК України).

Підприємство - це самостійний господарюючий статутний суб`єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу, науково-дослідницьку і комерційну діяльність з метою одержання відповідного прибутку (доходу) (частина перша статті 1 Закону України "Про підприємства в Україні" у редакції, чинній на момент створення підприємства; цей Закон втратив чинність 1 січня 2004 року відповідно до пункту 2 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України).

Підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами (частина перша статті 62 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про підприємства в Україні" в Україні могли діяти колективні підприємства, засновані на власності трудового колективу підприємства. Крім того, з огляду на існування згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України "Про власність" (який втратив чинність 20 червня 2007 року на підставі Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27 квітня 2007 року) такої форми власності, як колективна у частині першій статті 63 ГК України одним із видів підприємств залежно від форм власності було передбачене підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності).

За іншою класифікацією - залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу - в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні (частина третя статті 63 ГК України). Корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства (частина п`ята статті 63 ГК України).

З огляду на вказане за способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу колективне підприємство як різновид підприємства колективної власності (стаття 93 ГК України) є корпоративним. Учасники колективного підприємства незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між ними та цим підприємством щодо його створення, діяльності, управління або припинення діяльності є корпоративними (стаття 167 ГК України). Аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пункті 34 постанови від 13 листопада 2019 року у справі №146/616/15-ц, у пункті 57 постанови від 28 січня 2020 року у справі №924/641/17.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про підприємства в Україні" у редакції, чинній на час створення підприємства, підприємство діє на підставі статуту, який затверджує власник (власники) майна. У статуті підприємства визначаються власник та найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, його органи управління, порядок їх формування, компетенція та повноваження трудового колективу і його виборних органів, порядок утворення майна підприємства, умови реорганізації та припинення діяльності підприємства.

Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу (частина перша статті 65 ГК України, з набранням чинності яким втратив чинність Закон України "Про підприємства в Україні"). Установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання (частина перша статті 57 ГК України).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що Статут є актом, в якому закріплені локальні норми, що врегульовують відносини, зокрема, стосовно членства у колективному підприємстві, управління юридичною особою, визначають особливості спадкування частки у статутному капіталі (фонді) після смерті учасника (співвласника), а також передбачати порядок набуття спадкоємцем померлого учасника (співвласника) прав на участь у цій юридичній особі та на управління нею.

Колегією суддів встановлено, що згідно Статуту Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" затвердженого загальними зборами Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" оформлені протоколом № від 05.06.1995 року Колективне підприємство "Цивільжитлобуд" є правонаступником орендного підприємства "Цивільжитлобуд" (а.с. 46-66 т.1).

Відповідно до ст.15 Закону України "Про підприємства в Україні" (в редакції чинній на момент створення КП "Цивільжитлобуд") після повного викупу підприємства трудовий колектив набуває прав колективного власника.

Власником майна колективного підприємства є члени організації, які здійснили викуп державного майна, зданого їм в оренду, відповідно до договору купівлі-продажу від 28 лютого 1995 року №1-626.(п. 1.2 Статуту).

Згідно п.1.3 Статуту, власником підприємства є колектив членів підприємства, який щодо відносин власності і в частині затвердження цього статуту є правонаступником організації орендарів «Цивільжитлобуд».

Членами засновниками колективного підприємства, тобто працівниками- співвласниками визначаються особи, що входили до складу організації орендарів, в її складі взяли участь у викупі державного майна та по кожному з яких визначено вклад у майні підприємства (п.3.1 Статуту).

Відповідно до п. 3.2 Статуту, після створення колективного підприємства та реєстрації його статуту прийняття нових членів до його складу є виключним правом працівників- співвласників і відбувається згідно з прийняттям рішення Правління колективного підприємства.

Однак, позивачем не надано як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції відповідного рішення членів Правління КП "Цивільжитлобуд" про прийняття ОСОБА_2 до складу членів-співвласників колективного підприємства.

Згідно п. 3.3 Статуту, прийом у члени трудового колективу та вихід (виключення) із членів трудового колективу затверджується Правлінням колективного підприємства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у діяльності колективного підприємства можуть приймати участь працівники та службовці, що працюють по найму, згідно з чинними трудовими угодами. Означені особи можуть стати членами колективу на умовах, визначених в п.3.3 Статуту (п.3.4 Статуту).

Пункт 5.17 Статуту припускає можливість використання найманої праці осіб, що не є членами колективного підприємства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно записів у трудовій книжці позивачка почала працювати в КП "Цивільжитлобуд" з 01 жовтня 2000 року, тобто після створення цього колективного підприємства, за трудовим договором, - головним бухгалтером, а 12 жовтня 2001 року була звільнена з цієї роботи за власним бажанням на підставі положень ст.38 КЗпП України. 15 жовтня 2001 року вона знову була прийнята на роботу за трудовим договором на посаду економіста на підставі наказу №49 від 15.10.2001 року.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно положень п.3.12 Статуту член трудового колективу зобов`язаний, зокрема виконувати рішення загальних зборів членів підприємства.

В свою чергу згідно п.7.2 Статуту у загальних зборах мають право брати участь члени підприємства з правом голосу. На збори можуть запрошуватись інші керівники підприємства, в т.ч.члени виконавчого органу, які не є співвласниками майна. Згальні збори визначаються правомочними, якщо в них беруть участь не менше 70 відсотків членів підприємства (п.7.3 Статуту).

Статутом кооперативу та законом може бути передбачено участь у діяльності виробничого кооперативу на засадах членства також інших осіб (частина перша статті 163 ЦК України). Проте ні акти чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, ні Статут Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" не передбачали можливість участі на засадах членства у діяльності підприємства, зокрема у загальних зборах працюючих співвласників, інших осіб, ніж члени підприємства - його співвласники, критерії визначення яких були встановлені у пункті 3.2 зазначеного Статуту.

Колегія суддів також відзначає, що вказане також підтверджується п.3.13 Статуту, який серед іншого встановлює право члена трудового колективу брати участь в управлінні підприємством /на загальних зборах, у виробничих органах управління і контролю/ внесенням пропозицій та зауважень.

Отже, поняття члена підприємства-співвласника і члена трудового колективу найманого працівника у Статуті Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" затвердженого загальними зборами членів Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" оформлені протоколом № від 05.06.1995 року, не є тотожними.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

На основі об`єднання майна, підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників) діють корпоративні підприємства, до числа яких віднесені, зокрема, кооперативні підприємства та підприємства, що створюються у формі господарського товариства (частина п`ята статті 63 ГК України).

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності виробничими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Учасники колективного підприємства незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між ними та цим підприємством щодо його створення, діяльності, управління або припинення діяльності є корпоративними (стаття 167 ГК України). Аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пункті 34 постанови від 13 листопада 2019 року у справі №146/616/15-ц, у пункті 57 постанови від 28 січня 2020 року у справі №924/641/17.

Посилання позивача на те, що вона є учасником КП "Цивільжитлобуд" з корпоративними правами внаслідок спадкування частки члена-співвласника голови правління КП "Цивільжитлобуд" Онишко Тамари Юріївни, яка була мамою позивача, колегія суддів вважає необґрунтованим враховуючи наступне.

Однією з підстав припинення членства у кооперативі є смерть члена кооперативу-фізичної особи (абзац п`ятий статті 13 Закону України "Про кооперацію"). Право власності членів кооперативу-фізичних осіб на свою загальну частку успадковується (частина четверта статті 21 цього Закону).

Стаття 23 Закону України "Про власність" у редакції, чинній на час створення підприємства передбачала, що працівники колективного підприємства мають вклади у його майні (частина друга). На такий вклад нараховуються і виплачуються проценти в розмірі, що визначається трудовим колективом, виходячи з результатів господарської діяльності підприємства (частина третя). А працівник, який припинив трудові відносини з підприємством, і спадкоємець померлого працівника, мають право на виплату вартості вкладу (частина четверта).

Статут КП "Цивільжитлобуд" передбачає, що в разі смерті працівника-співвласника його права на частку в колективній власності на отримання доходів від неї переходить до його нащадків згідно до чинного Законодавства (пункт 3.7 Статуту).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на участь у товариствах.

У разі смерті члена виробничого кооперативу його спадкоємці можуть бути прийняті у члени кооперативу, якщо інше не встановлено статутом кооперативу. За відмови прийняти спадкоємців у члени кооперативу кооператив виплачує спадкоємцям вартість паю померлого члена кооперативу (частина четверта статті 166 ЦК України).

З положень Статуту КП "Цивільжитлобуд", який залишився чинним і на час виникнення спірних правовідносин судом апеляційної інстанції встановлено, що у складі підприємства є: 1) члени засновники колективного підприємства, тобто працівники-співвласники; 2) члени трудового колективу та наймані працівники. Перші володіють корпоративними правами. Другі за загальним правилом корпоративних прав не мають і набувають права й обов`язки відповідно до умов трудового договору. Однак, за змістом пункту 3.2 Статуту після створення колективного підприємства та реєстрації Статуту прийняття нових членів до його складу є виключним правом працівників-співвласників і відбувається згідно з прийняттям рішення Правління колективного підприємства.

Таким чином, позивач у даній справі після смерті матері за Статутом КП "Цивільжитлобуд" може претендувати або на виплату вартості вкладу (частки) померлих батьків, або - за дотримання критеріїв, визначених пунктом 3.2 Статуту, тобто відповідного рішення Правління - про прийняття працівника до складу членів-співвласників колективного підприємства. Такі докази в матеріалів справи відсутні.

Іншими словами, наявність у позивача права власності на майнову частку у статутному фонді підприємства не означає наявність у позивача статусу співвласника підприємства за критеріями, визначеними у пункті 3.2 Статуту.

Тому доводи позивача про те, що вона є працюючим співвласником підприємства, а рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 року порушує її корпоративні права не ґрунтується на нормах матеріального права, що регулюють корпоративні правовідносини.

З огляду на викладене судом апеляційної інстанції встановлено відсутність обставин того, що на час виникнення спірних правовідносин позивач, маючи статус працівника підприємства, була також членом колективного підприємства, тобто працюючим членом-співвласником відповідно до положеннь Статуту КП "Цивільжитлобуд" в редакції 1995 року. Тому не має значення для вирішення даного спору посилання позивача та суду першої інстанції на рішення загальних зборів членів Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" від 19.03.2009, копію списку членів КП "Цивільжитлобуд" на загальних зборах 19.03.2009 де зазначено і прізвище, як належного члена колективного підприємства (а.с. 37-45, 147-148 т.1).

Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

В даному випадку позивач обгрунтовує порушення свої корпоративних прав прийняттям рішенням членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 року, як члена колективного підприємства, без кворуму та без зазначення місця проведення зборів членів правління.

Однак, з огляду на вищевказане суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_2 корпоративних прав, як члена колективного підприємства КП "Цивільжитлобуд". Відсутність корпоративних прав у позивача, які б могли бути порушені оспорюваним рішенням членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., яке оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 року є самостійною підставою для відмови у позові. А тому у суду відсутні й підстави для надання оцінки правомірності проведення засідання членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., наявності кворуму та місця їх проведення.

Відтак, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання недійсним рішення членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р., оформлене протоколом №05-04/21 від 05.04.2021 року.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу позивача, на те, що вона не позбавлена права звернутися за захистом свого права, в частині прийнятого рішення на засіданні членів правління КП "Цивільжитлобуд" від 05.04.2021р. щодо виключення її зі складу членів трудового колективу до суду загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п. 1 ст. 76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 скасуванню.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.07.21 р. у справі №924/452/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) - 3405,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.

5. Справу №924/452/21 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "19" листопада 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.