ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3371/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна", м. Харків
до Приватного підприємства "Ріна-Харків", м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА, м. Київ
про стягнення 407847,15 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Афанасьєв Р.О.

3-ї особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Ріна-Харків" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 407847,15 грн. Також, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на дату подання позову відповідач не повернув майно та не сплатив компенсацію у розмірі 407847,15 грн. - вартості залишку майна переданого на зберігання згідно договору зберігання № 14-03/16 від 14.03.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.08.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 20.09.2021 о 10:00.

Позивач, через канцелярію 08.09.2021 за вх.№ 20972, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач, через канцелярію 16.09.2021 за вх.№ 21669, надав відзив на позов, згідно якого просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. При цьому у відзиві на позов відповідач вказує, що між сторонами були договірні відносини, оформлені договором № 08-02/1/2017 від 08.02.2017, які було припинено. ПП "Ріна-Харків" на письмову вимогу позивача було повернуло майно, про що свідчать видаткові накладні ТОВ Нова Пошта та супровідний лист відповідача вих.№ 40 від 29.03.2018. За надані послуги ТОВ НОВА ПОШТА виставило позивачу специфікацію, акт виконаних робіт та рахунок - фактуру, а також зареєструвало податкову накладну на позивача, що також підтверджує факт отримання майна ТОВ "Два Агро Україна".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.09.2021 було задоволено клопотання відповідача про залучення до участі у справі 3-ї особи та витребування доказів; залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА відповідні докази; відкладено підготовче засідання на 04.10.2021 о 10:30.

Позивач, через канцелярію 04.10.2021 за вх.№ 23136, на виконання вимог ухвали суду від 20.09.2021 згідно супровідного листа надав роздруковану з "Особистого кабінету" податкову накладну № 16343 від 10.04.2018. Також, позивач зазначав, що специфікації, акти виконаних робіт та рахунки-фактури ТОВ НОВА ПОШТА щодо експрес-накладних № 5918 та № 1051 відсутні у ТОВ "Два Агро Україна".

Також, позивач, через канцелярію 04.10.2021 за вх.№ 23132, надав відповідь на відзив, в якій вказує, що надані відповідачем документи не підтверджують повернення відповідачем майна та не можуть вважатися належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України, оскільки надані відповідачем 3 експрес-накладні ТОВ НОВА ПОШТА не містять переліку відправленого та не підтверджують повернення відповідачем майна за договором зберігання; експрес-накладна № 8812 стосується невідомої позивачу компанії ПП "ФІАНІС-Т", а в жодній з експрес-накладних немає посилань на договір зберігання № 14-03/16 від 14.03.2016. Окрім того, у відповіді на відзив позивач зазначає, що у 2016-2017 роках між сторонами були взаємовідносини за договорами поставки № 14-03/1-100 від 14.03.2016 та № 08-02/1-30/70 від 08.02.2017, втім копії даних договорів не надаються, так як не стосуються предмету спору.

У підготовчому засіданні 04.10.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про відкладення підготовчого засідання на 18.10.2021 о 12:00.

У підготовчому засіданні 18.10.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.10.2021 о 11:00.

У судовому засіданні 22.10.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи на 08.11.2021 о 11:30.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Позивач та 3-я особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалися.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" (поклажодавець) та Приватним підприємством "Ріна-Харків" (зберігач) було укладено договір зберігання № 14-03/16 від 14.03.2016 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 предметом договору є зобов`язання зберігача за плату зберігати засоби захисту рослин (в подальшому - майно), передані йому поклажодавцем, і повернути це майно у цілковитій схоронності. На складах зберігача може зберігатися майно, вказане в додатку №1 до цього договору.

Згідно Акту № 1 від 30.03.2016 приймання товару на зберігання, позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання наступне майно:

Гербіцид Фелікс ВГ - 500 кг/л;

Гербіцид Глобстар ВГ - 108 кг/л;

Гербіцид Рімкорн ВГ - 50 кг/л;

Гербіцид Центур КЕ -100 кг/л;

Фунгіцид Дазім 80 ВГ - 100 кг/л;

Інсектицид Діміпрід ВГ - 100 кг/л;

ПАР Ад`ютант Л - 600 кг/л.

Згідно Акту здачі-приймання майна № 2 від 18.05.2016 позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання наступне майно: Гербіцид Центур КЕ - 95 кг/л.

Згідно Акту здачі-приймання майна № 3 від 08.06.2016 позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання наступне майно: Фунгіцид Дазім 80 ВГ - 96 кг/л.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, діє впродовж одного року від дати підписання обома сторонами, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Відповідно до п. 6.2. договору, у тому випадку, коли поклажодавець за десять діб до закінчення строку дії даного договору не забирає зі зберігання майно, а зберігач письмово не заперечив проти продовження дії цього договору, договір автоматично продовжує свою дію кожного разу на один календарний рік.

Таким чином, з огляду на матеріали справи, суд дійшов висновку, що договір постійно автоматично продовжував свою дію, оскільки позивач продовжував зберігати у відповідача частину майна, а відповідач не заперечував проти продовження дії договору.

Згідно позову позивач вказує, що станом на 28 липня 2021 року на зберіганні у відповідача за договором залишалось наступне майно:

Гербіцид Глобстар ВГ - 101,7 кг;

Гербіцид Рімкорн ВГ - 20 кг;

ПАР Ад`ютант Л - 600 кг;

Інсектицид Діміпрід ВГ - 100 кг;

Гербіцид Центур КЕ -140 кг.

28 липня 2021 року позивач направив відповідачу розпорядження-вимогу, в якій просив протягом трьох днів з дня отримання розпорядження-вимоги повернути все передане на зберігання майно. А у випадку неповернення або неповного повернення майна перерахувати на поточний рахунок позивача компенсацію вартості неповерненого майна.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач 01.08.2021 отримав розпорядження-вимогу, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але станом на день подання позову відповідач не повернув майно і не оплатив компенсацію вартості майна, яка становить згідно розрахунку позивача 407847,15 грн.

Згідно п. 3.2.6. договору, зберігач зобов`язаний повернути майно впродовж трьох діб на першу вимогу поклажодавця, навіть якщо строк його зберігання не закінчився.

Відповідно до п. 5.1. договору, якщо зберігач по першій письмовій вимозі поклажодавця не повертає в повному обсязі майно, здане на зберігання, то він зобов`язаний протягом трьох банківських днів з дати отримання письмової вимоги про повернення майна, перерахувати на поточний рахунок поклажодавця компенсацію у розмірі вартості залишку майна, яке не може бути повернено, за цінами не нижче вказаних в додатку №1 до цього договору. Компенсація у гривні, що підлягає сплаті зберігачем на виконання ним зобов`язань по договору, визначається шляхом множення грошового еквівалента в іноземній валюті, вказаній в договорі, на курс продажу цієї валюти ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК". Під безготівковим курсом продажу долара США ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" розуміють курс продажу, на дату виписки рахунку, який щоденно розміщується на офіційному сайті ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" станом на 15:00 попереднього перед виставленням рахунку дня, в який була здійснена фактична сплата покупцем ціни договору (її неоплаченої частини).

При цьому суд зазначає, що податкова накладна № 16343 від 10.04.2018 не спростовує позовних вимог у справі, а посилання відповідача на договір № 08-02/1-30/70 від 08.02.2017 не стосуються предмету договору у даній справі.

Також, суд зазначає, що надані відповідачем копії експрес-накладних ТОВ НОВА ПОШТА № 5918, № 1051 та № 8812 не підтверджують повернення останнім майна позивачу за договором зберігання № 14-03/16 від 14.03.2016, оскільки експрес-накладні № 5918 та № 1051 не містять посилання на договір зберігання № 14-03/16 від 14.03.2016 та не підтверджують повернення позивачу відповідного майна за вказаним договором, а експрес-накладна № 8812 стосується ПП "ФІАНІС-Т" (одержувач - ПП "ФІАНІС-Т").

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

У відповідності до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно частини 1 статті 938 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Частиною 1 статті 946 Цивільного кодексу України передбачено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Відповідно до статті 949 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Згідно ст. 953 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

У відповідності до ч.1 ст. 950 Цивільного кодексу України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Пунктом 1 ч.1 ст. 951 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

З огляду на наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, умови договору, відсутність доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 6117,71 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Ріна-Харків" (61037, м. Харків, пр-т Московський, буд. 199-Б, офіс 1024, ідентифікаційний код 34859376) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 2А, ідентифікаційний код 38454264) 407847,15 грн. та 6117,71 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 2А, ідентифікаційний код 38454264).

Відповідач - Приватне підприємство "Ріна-Харків" (61037, м. Харків, пр-т Московський, буд. 199-Б, офіс 1024, ідентифікаційний код 34859376).

3-я особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА (03026, місто Київ, Столичне Шосе, будинок 103, корпус 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718).

Повне рішення складено "18" листопада 2021 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/3371/21