ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2021 р. Справа№ 910/8286/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

без виклику сторін

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021

у справі № 910/8286/21 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»

про стягнення 46 150, 99 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (далі - відповідач) про стягнення 46 150,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 46 150,99 грн., з яких: 42 720,31 грн. - страхове відшкодування, 1 604,65 грн. - пеня, 358,15 грн. - 3 % річних та 1 467,88 грн. - інфляційні втрати.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 42.720,31 грн. задоволенню не підлягають, оскільки в доданій позивачем до позову постанові Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2020 у справі № 759/16850/20, яка роздрукована з єдиного державного реєстру судових рішень, не міститься як номерів транспортних засобів, так і ПІБ учасників дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє суд можливість встановити винну особу у вказаній вище ДТП та, як наслідок, зобов`язання відповідача по сплаті страхового відшкодування.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 1 604,65 грн., 3 % річних в сумі 358,15 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 467,88 грн. задоволенню не підлягають також, оскільки є похідними вимогами від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, у задоволенні якої судом відмовлено.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» 07.09.2021 (згідно з відомостями відділення поштового зв`язку) звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це перебуванням відповідального за дану справу працівника у відпустці та отриманням копії оскаржуваного рішення не в момент його ухвалення. Крім того, скаржник просив судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 було поновлено Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі № 910/8286/21; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт зазначив, що не погоджується з рішенням місцевого господарського суду та вважає його таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, скаржник зазначає, що не погоджується з позицією суду про відсутність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_1 (винуватця ДТП), оскільки в матеріалах справи наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення (серія ДПР18 № 020751) та копія схеми місця ДТП, з яких вбачається та якими фактично встановлена вина вказаної особи. Натомість, відсутність оригіналу постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (наявність лише витягу з ЄДРСР), на думку апелянта, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, однак не єдиним доказом вини заподіювача шкоди. В цій частині апелянт посилається на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16.

Таким чином, апелянт вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, натомість рішення суду першої інстанції скасуванню.

5. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції між позивачем, як страховиком та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК "ГОЛДСТРІМ", як страхувальником, укладено договір добровільного страхування від 15.04.2020 № 1439010 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу, що належить страхувальникові, а саме "VOLVO СХ90" з державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2020 у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю, зокрема, застрахованого автомобіля та транспортного засобу "ЗАЗ Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 .

За доводами позивача ДТП сталася внаслідок порушенням водієм транспортного засобу "ЗАЗ Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, тобто вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

22.09.2020 ПАТ «НАСК «Оранта» звернувся із заявою до представника Страхуваника з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням ДТП, яка згідно умов договору № страхування №УБ 9010 є страховим випадком. 09.10.2020 позивачем на підставі акту виконаних робіт та розрахунків страхового відшкодування було здійснено виплату у розмірі 45 320,31 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія "ЗАЗ Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», що підтверджується полісом № АР/000610785. Франшиза за даним договором становить - 2 600,00 грн.

У подальшому позивач звернувся 02.11.2020 до відповідача із заявою № 08-03-14/10665 про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Однак вказана заява була залишена без виконання.

Наведені обставини стали підставою для звернення з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач не сплатив страхове відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що до нього перейшло право вимоги на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України.

За змістом частини 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

При цьому, страховим ризиком, за вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Як вже зазначалось, 21.09.2020 у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю, зокрема, застрахованого автомобіля та транспортного засобу "ЗАЗ Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність водія "ЗАЗ Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», що підтверджується полісом № АР/000610785. Франшиза за даним договором становить - 2 600,00 грн, що, в свою чергу, є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Відповідно до страхового акту № СТО - 20-35406/1 та розрахунку страхового відшкодування до нього, з урахуванням умов договору страхування, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 45 320,31 грн, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи.

Водночас, з урахуванням франшизи 2600,00 грн, позивач просив стягнути з відповідача суму в розмірі 42 720,31 грн.

За приписами, ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як унормовано ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №020751 винним в даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія автомобіля "ЗАЗ Lanos" із державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП. Також у вказаному протоколі було вказано про розгляд даного адміністративного правопорушення в Святошинському районному суді міста Києва. Вказана обставина не заперечувалась та не була оспорена відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Вина громадянина ОСОБА_1 підтверджується також схемою місця ДТП, відповідно до якої, а порушення п. 2.5, 13.1. Правил не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталася ДТП. Надана схема дорожньо-транспортної пригоди також надає можливість переконатись у тому, що зіткнення вказаних вище автомобілів відбулось саме через порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду першої інстанції про відсутність у останнього можливості встановити винну особу у вказаній ДТП, оскільки в матеріалах справи наявні інші докази, що дозволяють встановити дані обставини.

Оскільки матеріали справи містять інші достатні та достовірні докази в розумінні ст. 76-78, 269 ГПК України, які встановлюють вину громадянина ОСОБА_1 , зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №020751, схема місця ДТП.

Вказана позиція також підтверджується постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16 (на яку обґрунтовано посилається апелянт у своїй скарзі).

Так, у вказаній постанові колегія суддів зазначила, що суд при розгляді справи, не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність /відсутність вини в діях особи.

В цій частині суд апеляційної інстанції також зазначає, що з урахуванням обставини, що позивач не був учасником справи № 759/16850/20, суд першої інстанції під час здійснення підготовчого провадження не був позбавлений права витребувати належним чином засвідчену копію вказаної постанови, з урахуванням тієї обставини, що у вказаній постанові міститься посилання на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №020751 від 21.09.2020, копія якого була додана до позовної заяви.

Отже, відсутність в матеріалах справи належним чином засвідченої копії (а не витягу з ЄДРСР) судового рішення, яким названий вище громадянин був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ч.4 ст. 75 ГПК України таке рішення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приймає доводи апеляційної скарги про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 42 720,31 грн.

Щодо решти позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Крім суми страхового відшкодування, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 1 604,65 грн. - пеня, 358,15 грн. - 3 % річних та 1 467,88 грн. - інфляційні втрати за період з 08.02.2021 по 20.05.2021 в порядку суброгації.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.

Грошовим, за змістом статей 524, 533, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Тобто грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, позивач обгрунтовано заявив вимоги про стягнення на ст. 625 ЦК України 3% річних, інфляційних втрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 07.02.2018 Верховного Суду по справі №910/18319/16.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 «Про страхування» при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Зазначені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення 1 604,65 грн. - пеня, 358,15 грн. - 3 % річних та 1 467,88 грн. - інфляційні втрати за період з 08.02.2021 по 20.05.2021 також підлягають задоволенню.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Ураховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК України дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі № 910/8286/21 з ухваленням нового рішення - про задоволення позову в повному обсязі.

Отже, керуючись ст. 2, ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги у даній справі та скасування рішення суду першої інстанції про відмову в позові із прийняттям нового рішення - про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача 46 150,99 грн., з яких: 42 720,31 грн. - страхове відшкодування, 1 604,65 грн. - пеня, 358,15 грн. - 3 % річних та 1 467,88 грн. - інфляційні втрати, а також судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

8. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції (судовий збір) покладається на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі № 910/8286/21 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі № 910/8286/21 - скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (04210, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА , будинок 4, корпус 6А, ідентифікаційний код 32404600) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (02081, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 42 720 (сорок дві тисячі сімсот двадцять) грн 31 коп - страхового відшкодування, 1 604 (одну тисячу шістсот чотири) грн 65 коп - пені, 358 (триста п`ятдесят вісім) грн 15 коп - 3 % річних та 1 467 (одну тисячу чотириста шістдесят сім) грн 88 коп - інфляційних втрат.

3. Судовий збір, у зв`язку з переглядом рішення у суді першої та апеляційної інстанцій покласти на відповідача.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (04210, місто Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА, будинок 4, корпус 6А, ідентифікаційний код 32404600) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (02081, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору за розгляд справи в першої інстанції, та 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн судового збору за розгляд справи в апеляційної інстанції.

Видачу відповідних наказів доручити суду першої інстанції.

4. Матеріали справи № 910/8286/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко