ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 листопада 2021 року Справа № 903/522/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М, розглянувши справу

за позовом: ОСОБА_1 , м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство", м. Рожище

про стягнення 749418,39 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 25.12.2015, Карпук Андрій Сергійович, ордер серія АС №1005407 від 05.07.2021;

від відповідача: Сорока Віталій Григорович, ордер серія ВК від 23.07.2021;

в с т а н о в и в: Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство", в якому просить стягнути вартість частини майна пропорційно частці у статутному капіталі товариства у розмірі 749 418,39 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог за вх. №01-68/52/21 від 01.09.2021), у зв`язку з виходом його з числа учасників товариства.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач протягом одного року з дня, коли він дізнався про вихід учасника, не виплатив йому як учаснику вартість його частки, а лише повернув внесок учасника до статутного капіталу.

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02.08.2021.

02.08.2021 сторони у справі відповідно до ч. 5 ст. 183 ГПК України повідомлені про перерву в підготовчому судовому засіданні до 22.09.2021.

Ухвалою суду від 22.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.10.2021.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав письмові пояснення за вх.№01-57/6056/21 від 18.10.2021 в яких вказує, що згідно п.10, ч. 1 ст.24 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що Товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника. Доводить, що позивач не вніс кошти до статутного капіталу товариства на підставі ч. 10 ст. 24 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю», а тому ОСОБА_1 немає права на отримання вартості частки учасника товариства, у зв`язку з його виходом, як це визначено ст. 52 Закону України «Про господарські товариства».

Крім того, вважає, що надані позивачем висновки експерта -оцінювача Панченка Л.І. про визначення ринкової вартості об`єктів нерухомості, що перебувають у власності товариства не є належним та допустимим доказом при розрахунку вартості чистих активів товариства, оскільки висновок щодо вартості приміщення магазину «Дитячий світ», загальною площею 691,4 м.кв. за адресою: Волинська обл., м. Рожище, вул. Незалежності, 4 зроблений без врахування того факту, що відповідач є власником лише 40/100 частини приміщення магазину, а не всього приміщення.

В судовому засіданні 18.10.2021 оголошено перерву до 08.11.2021.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав:

1) письмові пояснення за вх.№01-57/6154/21 від 20.10.2021 в яких вказує, що в процесі визначення вартості майна (чистих активів) в заяві про зменшення позовних вимог позивачем було допущено арифметичну помилку, зокрема не враховано вартість основних засобів товариства в сумі 19 600 грн., а також відсоток товариства у власності на магазин «Дитячий світ», а саме належність товариству 40/100 частки, а відтак враховуючи повернення учаснику його внеску у статутному капіталі в розмірі 3500 грн, до стягнення з товариства просить стягнути в його користь 685 178 грн. вартості частини майна у статутному капіталі товариства.

2) клопотання за вх.№01-57/6173/21 від 20.10.2021 в якому просить долучити до матеріалів справи, як додатковий доказ здійсненого внеску до статутного фонду - дублікат банківської квитанції КБ «Приватбанк» за грудень 2017 про перерахування на рахунок ТзОВ «Рожищенське міське споживче товариство», з призначенням платежу «внесок» та поновити строк на подання додаткових доказів, які не були подані вчасно.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав заперечення за вх.№01-57/6502/21 від 04.11.2021 в яких вказує, що позивач письмово не навів об`єктивні причини з яких даний доказ не міг бути поданий разом з позовною заявою та не обґрунтував причини пропуску їх подання у визначений ст. 183 ГПК України строк, а тому просить відмовити в долученні даного доказу до матеріалів справи.

Надаючи правову оцінку поданому клопотанню позивача за вх.№01-57/6173/21 від 20.10.2021, суд виходив із наступного.

Згідно ч. 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6)вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 2 статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно з частиною 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 201 Господарського процесуального кодексу України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Отже, вищевказаними нормами визначений момент початку розгляду справи по суті, а саме з моменту оголошення головуючим судового засідання з розгляду справи по суті відкритим

Аналогічний висновок колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наведено у постанові від 29.11.2018 у справі № 910/22824/17.

У постанові Верховного Суду від 29.11.2018 у справі №910/22824/17 зазначено, що законодавець чітко встановлює строки для вчинення певних процесуальних дій, визначаючи їх, в т.ч., і певними стадіями судового процесу. При цьому, законодавець розрізняє строки «до закінчення підготовчого провадження» та «до початку судового розгляду справи по суті».

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 22.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.10.2021.

В судовому засіданні 18.10.2021 головуючим суддею відкрито судовий розгляд по справи по суті.

В судовому засіданні 18.10.2021 на стадії розгляду справи по суті оголошено перерву до 08.11.2021 на підставі ст. 216 ГПК України про, що складена секретерам судового засідання розписка, яка підписана представниками сторін (а.с.132 ).

Клопотання позивача за вх.№01-57/6173/21 від 20.10.2021 про долучення додаткового доказу, а саме квитанції було зареєстроване на стадії судового розгляду по суті.

Позивач у клопотанні просить суд поновити строк для приєднання додаткового доказу до справи, посилаючись на те, що відповідач в поряду ст. 207 ГПУ України подав письмові пояснення в судовому засіданні 18.10.2021 і тому позивач не мав процесуальної можливості подати даний доказ раніше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2). Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч. 4).

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Тобто, право на поновлення строку реалізується з урахуванням конкретних обставин, яким суд має надати правову оцінку і які сторона повинна обґрунтувати.

Новий доказ - дублікат квитанції № Р24АР24А343778326А31013 від 23.12.2017, не поданий позивачем з порушенням строку встановленого у ст. 183 ГПК України, неможливість подання доказу у визначений строк з причин, що не залежали від нього, позивач суду не навів.

У даному випадку сторонам було надано достатньо часу на зібрання та подання доказів в обґрунтування своїх доводів, а сам факт подання письмових пояснень відповідачем, які були подані останнім в порядку ст. 207 ГПК України до початку розгляду справи по суті, не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку на подання нових доказів позивачу.

Згідно ч. 8 ст. 80 ГПК України визначено, що докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Розглянувши клопотання позивача, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні на підставі ч.8 ст. 80 ГПК України.

Частина 8 ст.80 ГПК України не передбачає повернення доказу, а тому він приєднується судом до матеріалів справи, але не приймається судом до розгляду, як доказ.

Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять задоволити позов з підстав викладених позовній заяві.

Представник відповідача в позові просить відмовити в повному об`ємі та до початку судових дебатів подав усне клопотання про відшкодування судових витрат на правову допомогу у разі відмови у позові.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Статтями 116 ЦК України та 10 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Відповідно до статті 11 цього Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про: повне та скорочене (за наявності) найменування товариства; органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень; порядок вступу до товариства та виходу з нього. Статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 144 Цивільного кодексу України, яка кореспондується ст. 52 Закону України «Про господарські товариства » статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.

Не допускається звільнення учасника товариства з обмеженою відповідальністю від обов`язку внесення вкладу до статутного капіталу товариства, у тому числі шляхом зарахування вимог до товариства.

Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень:

- про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про ліквідацію товариства.

Зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно ч. 1, 2 статті 148 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" відбулась 19.12.2016, запис № 0000714.

Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" затверджено рішенням учасників товариства протоколом зборів учасників №1 від 14.12.2016. (а.с. 82-92)

Пунктом 5.1 Статут визначено, що предметом діяльності Товариства є:

5.1.1 здача в оренду об`єктів нерухомості, транспортних засобів, обладнання устаткування, іншого майна.;

5.1.2 роздрібна і оптова торгівля продовольчими і непродовольчими товарами, сільськогосподарською продукцією, сировиною, лікарськими засобами, ветеринарними медикаментами та препаратами, матеріалами, обладнанням, устаткуванням, транспортними засобами, запчастинами.

5.1.3 закупівлі у населення і товаровиробників усіх форм власності сільськогосподарської продукції, сировини, дикорослинних плодів, ягід, лікарсько-технічної сировини, чорного і кольорового металобрухту, інших видів вторинної сировини виробів підсобних підприємств і промислів.

Відповідно до п. 7.2 Статуту визначено, що розмір статутного капіталу Товариства складає 50 000 грн.

Згідно п. 7.3 Статуту розмір частки кожного учасника у статутному (складеному капіталі ) товариства визначається на підставі процентного співвідношення між вартістю вкладу кожного учасника та розміром статутного капіталу товариства. Розмір часток та склад вкладів учасників до статутного (складеного) капіталу Товариства:

Вклад учасника - Рожищенської районної спілки споживчих товариств до статутного (складеного) капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статного капіталу .

Вклад учасника - ОСОБА_2 до статутного (складеного) капіталу Товариства 10000 грн., що становить 20% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_3 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 5000 грн., що становить 10% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_4 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_1 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_5 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_6 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_7 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_8 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_9 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_10 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_11 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Згідно п. 7.4 Статуту визначено, що учаснику товариства, який повністю вніс свій вклад до статутного (складеного) капіталу Товариства, видається свідоцтво Товариства. У свідоцтві Товариства зазначається сума грошового вкладу і дата його внесення або опис внесеного до статутного (складеного) капіталу товариства майна і дати його внесення.

Відповідно до п. 11.1. Статуту Товариства учасник товариства має право вийти з Товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за 3 місяці до виходу.

Згідно з п. 11.2. Статуту товариства учасник, який виходить з товариства, має право одержати вартість частки майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Відповідно до п. 11.6. Статуту товариства порядок і спосіб визначення вартості частини майна товариства, що пропорційна частці учасника у статутному (складеному) капіталі Товариства, а також порядок і строки виплати встановлюються чинним законодавством України.

Згідно п. 11.7 Статут спори, що виникають у зв`язку з виходом учасника з товариства, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру строків виплати вирішуються судом.

Як слідує із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 став учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство", що підтверджується Статутом товариства (п. 3.1) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. (а.с. 55-58, 82-89)

За приписами ст. 52 Закону України "Про господарські товариства" статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень:

- про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про ліквідацію товариства.

Рішення загальних зборів щодо продовження річного строку на внесення внеску до статутного фонду сторонами не надано.

Докази, які підтверджують сплату внеску до статутного фонду в межах річного строку, а саме до 05.07.2018 згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 144 Цивільного кодексу України та ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» в матеріалах справи відсутні.

Свідоцтво про сплату внеску до статутного (складеного) капіталу Товариства, як це передбачено п. п. 7.4 Статуту у матеріалах справи відсутні.

Згідно заяви нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу О.О. Пономаренко від 19.06.2018 та зареєстрованої в реєстрі за №824 ОСОБА_1 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" про свій вихід зі складу учасників (засновників) та просив оформити вихід оформити згідно чинного законодавства. (а.с. 8)

Відповідно до заяви нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу С.В. Веремчук від 08.08.2018 та зареєстрованої в реєстрі за №1781 слідує, що ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" у зв`язку із виходом з товариства вартість ринкової частки учасника товариства. Будь-яких претензій до ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство" майнового та немайнового характеру не має.

З врахуванням зазначеного надані позивачем докази про внесення своєї частини при формуванні ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство", а саме : 1) заява про вихід учасника з товариства від 19.06.2018 , яка зареєстрована в реєстрі за №824, 2) посилання на рядок балансу (звіту про фінансовий стан ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство" на 30.06.2018) №1425 (а.с. 81) на думку суду суперечить приписам ст. 73, 77, 78 ГПК України про належність та допустимість доказів.

Згідно ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подаючи позов до суду та у підготовчому провадженні в силу ст. 74 ГПК України позивач мав довести правомірність визначення розміру своєї частки у статному капіталі в розмірі 7% вираженому у грошову еквіваленті, а саме в сумі 749 418,39 грн., яку він заявив до стягнення за предметом спору у даній справі.

Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду Великої Палати від 22.10.2019 у справі 923/876/16 визначено, що вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову одного із учасників товариства, суди мають врахувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства, включаючи колишніх учасників, також не збігаються (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі N 916/2084/17, провадження N 12-77гс19). Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають врахувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства та надавати оцінку добросовісності відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Як слідує із матеріалів справи загальними зборами рішення про вихід ОСОБА_1 та виплати йому вартості його частинки вираженої у грошову еквіваленті не приймалось, та учасники товариства щодо даної обставини не висловлювались.

Між тим, позивач самостійно здійснив розрахунок визначення його частини в статутному капіталі у грошовому еквіваленті та вважає, що йому необхідно виплатити 749 418,39 грн.

При здійсненому розрахунку ОСОБА_1 посилається на висновок експерта, щодо визначення ринкової вартості приміщення «Універмагу» загальною площею 1957,1 м2 Волинська обл. м. Рожище, площа Богдана Хмельницького, буд.1, та експертний висновок магазину «Дитячий світ» загальною площею 691,4 м.кв. за адресою: Волинська обл., м. Рожище, вул. Незалежності, 4 .

Формулу застосовано наступну :

Дохідний підхід:

С=R/Hk

Де R - чистий операційний дохід (грошовий потік за рік).

Hk - норма (ставка) капіталізації.

Витратний підхід:

Со=Св х Ки

Св - відновна вартість.

Ки - кофіцієнт фізичного зносу.

Надаючи правову оцінку доказам та здійсненому розрахунку частки ОСОБА_1 вираженої у грошову еквіваленті, суд виходив із такого.

Частиною 10 статті 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника.

З аналізу зазначеної частини статті вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника", тим самим визначив, що обов`язок товариства виплатити учаснику вартість його частки обмежується розміром оплаченої частини частки.

Тобто для вирішення спору про стягнення з товариства на користь учасника, який вийшов з товариства, вартості частки учасника вирішальним є встановлення розміру оплаченої частини частки учасника.

ВС КГС у постанові №920/831/20 від 09.09.2021 р. зазначає, що вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості його активів за вирахуванням зобов`язань (вартість чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі. При наявності спору між учасником та товариством про визначення вартості майна останнього, учасник має право вимагати розрахунків на підставі ринкової вартості майна товариства, а не вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом ринкової вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну (ринкову) вартість майна будь-якими належними доказами, зокрема, висновками експертів.

Аналогічна правова позиція викладена ВПВС 24.04.2018 р. №925/1165/14, ВС від 27.11.2018 р. №920/65/18.

Як слідує із матеріалів справи на замовлення ОСОБА_1 експертом Панченком Леонідом Івановичем здійснено звіти про експертну оцінку нерухомого майна ТзОВ «Рожищенське міське споживче товариство», а саме:

1) приміщення Універмагу (а.с. 9-29), мета оцінки: визначення ринкової вартості нерухомого майна станом на 06.07.2018, з метою визначення частки та сплати судового збору, використанні методичні підходи: витратний та порівняльний. За основу прийнято результати одержані порівняльним підходом, відповідно до якого оціночна вартість об`єкту оцінки визначена за витратним підходом в сумі 9187972,00 грн, та порівняльним в розмірі 11 069 397,00 грн., судовим експертом визначено ринкову вартість об`єкта в загальній сумі 11 069 397,00 грн.

2) приміщення магазину «Дитячий світ» (а.с. 30-50), мета оцінки: визначення ринкової вартості нерухомого майна станом на 06.07.2018, з метою визначення частки та сплати судового збору, використанні методичні підходи: витратний та порівняльний. За основу прийнято результати одержані порівняльним підходом, відповідно до якого оціночна вартість об`єкту оцінки визначена в загальній сумі 4 276 030,00 грн.

Судовий експерт при здійсненні даних експертиз досліджував інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, журнал внутрішніх обмірів та розрахунок площ приміщень, характеристика виробничих будинків, заяву ОСОБА_1 про вихід від 19.06.2018, оголошення про продаж подібної комерційної нерухомості, відповідь БТІ за №2554 від 29.06.2021, та фотографії даних приміщень.

Однак, як встановлено судом та не заперечується позивачем в судовому засіданні звіт про оцінку магазину «Дитячий світ » загальною площею 691,4 м.кв. за адресою: Волинська обл., м. Рожище, вул. Незалежності, 4 зроблений без врахування того факту, що відповідач є власником лише 40/100 частини приміщення магазину, а не всього приміщення.

Верховний Суд зауважив, що суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в наданих суду документах, вони судом не виправляються. Арифметичні помилки у висновку експерта усуваються шляхом допиту експерта та уточнення ним свого висновку або враховуються судом під час оцінки цього доказу (постанова від 29.01.2021 у справі № 22-ц/354/11).

Отже, враховуючи вище викладене дані висновки експерта про оцінку майна відповідача є суперечливими та неточними.

За таких обставин, позивач не довів, та не підтвердив належними доказами у визначений спосіб Законом та Статутом «Рожищенське міське споживче товариство» вартість своєї частки у статутному капіталі в грошову виразі, а також не довів, що визначена ним частка в грошову еквіваленту не порушує корпоративні права інших учасників товариства.

При цьому, з врахування викладеної правової позиції Верховного Суду України у постанові від 29.01.2021 у справі № 22-ц/354/11, у суду відсутні правові підстави самостійно визначити частку ОСОБА_1 виражену в грошову еквіваленті.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, звертаючись до суду за захистом свого права або інтересу, позивач повинен довести належними та допустимими доказами наявність у нього такого права, його відповідність загальним засадам цивільного законодавства та факт порушення цього права, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки позивачем належними та допустимим доказами не доведено тих обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 2 ч. 4 статті 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Ухвалою суду від 12.07.2021 клопотання ОСОБА_1 за вх. №01-91/65/21 від 08.07.2021 про відстрочення сплати судового збору до винесення судом рішення задоволено.

Оскільки судом в позові відмовлено, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 11241,27 грн. в дохід Державного бюджету України за подачу позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" про стягнення 749 418,39 грн. (1,5% ціни позову, але неменше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи наведені приписи ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні позову повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

вирішив :

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у Волинській обл./м. Луцьк/22030101, , банк отримувача Казначейство України МФО 899998, рахунок отримувача UA 3003550, класифікація доходів бюджету 22030101) судовий збір в сумі 11 241,27 грн.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

15.11.2021

Суддя В. М. Дем`як