ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. Справа № 909/5/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників учасників справи:

від позивача (скаржника) - Івасишин З.З.

від відповідача-1 - Жарський Т.В. (в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon)

від відповідача-2 - не з`явився

від третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 10 червня 2021 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року (підписане 24.05.2021), суддя Стефанів Т.В.

у справі №909/5/21

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосервіс"

до відповідача-2 Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (відділ державної реєстрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Данилів Тамара Дмитрівна

про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу

в с т а н о в и в :

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосервіс" та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (відділ державної реєстрації) про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс», оформлене протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених 21 грудня 2020 року №025001010 - зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Данилів Тамару Дмитрівну.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року у справі №909/5/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не обґрунтував, у чому полягає порушення його прав, які саме його права порушено прийняттям оспорюваного рішення загальних зборів. Суд також врахував, що шестимісячний строк встановлений законом для прийняття спадщини ОСОБА_2 сплине 30 травня 2021 року, тобто після вказаної дати, з дотримання відповідної процедури ОСОБА_3 може стати повноправним учасником ТОВ "Радіосервіс", успадкувавши частку у статутному капіталі товариства. Поряд з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 повідомив всіх учасників товариства, в тому числі і позивача про його призначення як управителя корпоративними правами, а також про проведення загальних зборів учасників товариства. Суд у рішенні зазначає, що позивачем не доведено, що ТОВ "Радіосервіс" вчинялися будь-які дії, які порушували права позивача, як учасника товариства, як і не наведено безумовних підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року у справі №909/5/21 та прийняти нове рішення про задоволення позову: визнання недійсним рішення загальних зборів ТзОВ «Радіосервіс», оформлене протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року, та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених 21 грудня 2020 року №025001010 - зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зокрема, зазначає, що позивач не отримував повідомлення про проведення загальних зборів, оскільки поштове відправлення 640 переадресоване в с. Радча. Одночасно апелянт наголошує, що ОСОБА_3 не був учасником товариства на момент скликання зборів, відтак, не мав права на таке скликання, а факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства лише засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого, право безпосередньої участі в управлінні господарським товариством спадкоємці набувають лише з моменту вступу до господарського товариства. Крім того, апелянт не погоджується з рішенням місцевого господарського суду і в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 000 грн., вважаючи такі неспівмірними зі складністю справи та не підтвердженими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначає, що позивача належним чином повідомлено про проведення загальних зборів учасників товариства, однак, через дії самого позивача таке повідомлення не було ним отримане. Крім цього, наголошує, що статус управителя корпоративними правами, що входять до складу спадщини, в силу приписів ч.2 ст.1285 ЦК України , зобов`язує та уповноважує особу - управителя на здійснення всіх прав і реалізацію всіх правомочностей, належних самому учаснику.

Від відповідача-2 відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Від третьої особи пояснення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Судові засідання з розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за клопотанням відповідача-1 та ухвалами суду, проводились в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року у справі №909/5/21 та прийняти нове рішення про задоволення позову, з підстав, наведених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні (в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon) проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Оскільки явка представників відповідача-2 та третьої особи в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями, що містяться у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №99, станом на 05 січня 2021 року до переліку засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосервіс" входять: ОСОБА_4 (розмір частки 107,91 грн або 0,046%), ОСОБА_5 (розмір частки 15 329,49 грн або 6,601%), ОСОБА_2 (розмір частки 170 945,53 грн або 73,616%), ОСОБА_6 (розмір частки 10 832,19 грн або 4,665%), ОСОБА_1 (розмір частки 35 000 грн або ж 15,072%).

ІНФОРМАЦІЯ_1 учасник товариства - ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 31 жовтня 2020 року.

Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н. М., на підставі ст.61 ЗУ «Про нотаріат», для управління корпоративними правами ОСОБА_2 призначено з числа спадкоємців ОСОБА_3 , до повноважень якого належить управління зазначеними корпоративними правами (частка в статутному капіталі ТзОВ «Радіосервіс» розміром 170 945,53 грн., передбачена статутом ТзОВ «Радіосервіс», яке зареєстроване 17 червня 1992 року), що підтверджується свідоцтвом від 09 листопада 2020 року (спадкова справа №215/2020, зареєстровано в реєстрі №2255).

ОСОБА_3 надіслав на адресу ОСОБА_1 повідомлення:

- про призначення управителя корпоративними правами від 12 листопада 2020 року, що підтверджується накладною Укрпошти №593 від 14.11.2020 та описом вкладення до цінного листа;

- про проведення загальних зборів учасників товариства від 14 листопада 2020 року, що підтверджується накладною Укрпошти №640 від 14.11.2020 та описом вкладення до цінного листа.

18 грудня 2020 року проведено загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосервіс", які оформлено протоколом №2020/01.

На загальних зборах були присутні ОСОБА_5 (учасник товариства) та ОСОБА_3 (управитель корпоративними правами ОСОБА_2 ).

Рішенням загальних зборів, оформлених протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року обрано головою загальних зборів товариства ОСОБА_3 , призначено на посаду директора товариства ОСОБА_3 з 18 грудня 2020 року, уповноважено голову загальних зборів підписати протокол загальних зборів, надати можливість підписати протокол загальних зборів присутнім учасникам товариства за умови, якщо вони не перешкоджатимуть нотаріальному посвідченню підписів, уповноважено голову загальних зборів забезпечити нотаріальне посвідчення підписів на протоколі загальних зборів, уповноважено новообраного директора товариства подати документи на державну реєстрацію змін відомостей про товариство.

21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Данилів Тамарою Дмитрівною до державного реєстру внесено зміни до відомостей про юридичну особу ТзОВ «Радіосервіс» щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміни фізичних осіб або зміни відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосервіс" та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (відділ державної реєстрації) про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс», оформлене протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених 21 грудня 2020 року №025001010 - зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Господарські суди мають враховувати, що закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №910/808/18).

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера, члена) товариства.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. Разом з тим, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Так, позивач, який є учасником ТзОВ «Радіосервіс», звернувся до суду про визнання недійсним рішення загальних зборів ТзОВ «Радіосервіс», оформленого протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених 21 грудня 2020 року №025001010 - зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Підставами позову є неповідомлення позивача про вказані збори, а також відсутність у ОСОБА_3 повноважень щодо скликання та участі у зборах, у зв`язку з тим, що він не є членом товариства.

Частиною 1 ст.23 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.

Згідно з ст.61 ЗУ «Про нотаріат» для охорони спадкового майна нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування провадять опис майна і передають його на зберігання спадкоємцям або іншим особам.

Якщо у складі спадщини є корпоративні права для управління ними, нотаріус, а в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування призначає управителя спадщини з числа спадкоємців або виконавців заповіту, а в разі їх відсутності - укладає договір на управління спадщиною з іншою особою (ч.3 ст.61 ЗУ «Про нотаріат»).

Як встановлено судом вище, Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Угорчак Н. М., на підставі ст.61 ЗУ «Про нотаріат», для управління корпоративними правами ОСОБА_2 , який помер, призначено з числа спадкоємців - ОСОБА_3 , до повноважень якого належить управління зазначеними корпоративними правами (частка в статутному капіталі ТзОВ «Радіосервіс» розміром 170 945,53 грн. - 73,616%), що підтверджується свідоцтвом від 09 листопада 2020 року (спадкова справа №215/2020, зареєстровано в реєстрі №2255).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що «інститут управителя корпоративними правами» є інструментом, який може запобігти настанню економічних збитків як для самого товариства та інших його учасників, так і для спадкоємців померлого учасника.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 належним чином повідомив усіх інших учасників товариства, в тому числі і позивача - ОСОБА_1 ) про те, що він є управителем корпоративними правами ОСОБА_2 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс».

Судом встановлено, що повідомлення про призначення управителя корпоративними правами від 12 листопада 2020 року отримано позивачем 16 листопада 2020 року.

Після отримання свідоцтва на управління корпоративними правами, ОСОБА_3 ініціював скликання загальних зборів учасників товариства, з метою вирішення питань щодо обрання директора товариства та внесення відповідних змін до відомостей у державному реєстрі.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

У справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, заявленою з підстав неповідомлення позивача, як учасника товариства, про проведення зборів, на яких прийняті спірні рішення, при вирішенні питання щодо порушення прав учасника товариства спірним рішенням необхідно з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, яке є складовою скликання зборів, а також щодо відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства, оскільки своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів, що містить вичерпну інформацію щодо проведення зборів, є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі №923/876/16 та постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі №914/1078/20).

Необхідність дослідження обставин щодо дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства у подібних правовідносинах (про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з підстав неповідомлення позивача як учасника товариства про проведення зборів) при вирішенні питання про порушення прав позивача як учасника товариства на участь у загальних зборах та на участь в управлінні товариством підтверджена сталою судовою практикою, зокрема висновками Верховного Суду, що містяться у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі №910/807/17 та від 27 листопада 2018 року у справі №916/58/18.

Обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №904/6983/17).

У випадку заперечення учасником факту повідомлення його з боку товариства про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі №910/807/17 та від 06 лютого 2020 року у справі №906/307/19).

Разом з тим, як встановлено судом вище та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 належним чином повідомив усіх інших учасників товариства, в тому числі і позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про проведення загальних зборів учасників ТзОВ «Радіосервіс» (повідомлення від 14 листопада 2020 року), що підтверджується накладною Укрпошти №640 від 14.11.2020 та описом вкладення до цінного листа від 14.11.2020.

Як вбачається з інформації з офіційного сайту Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення з трек-номером 640, відправлення 16 листопада 2020 року (09:29:00) перебувало у точці видачі/доставки, однак, не вручене під час доставки: інші причини (19.11.2020 13:20:00) (арк. справи 95).

Поряд з цим, судом встановлено, що одночасно із повідомленням про проведення загальних зборів на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 направив і повідомлення про призначення управителя корпоративними правами, що підтверджується накладною Укрпошти №593 від 14.11.2020 та описом вкладення до цінного листа від 14.11.2020.

Як вбачається з інформації з офіційного сайту Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення з трек-номером 593, відправлення 16 листопада 2020 року (09:29:00) перебувало у точці видачі/доставки та вручено адресату 16.11.2020 10:25:00 (арк. справи 84).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 вчинив всі необхідні дії з метою належного повідомлення позивача, як учасника товариства, про проведення загальних зборів учасників ТзОВ «Радіосервіс» 18 грудня 2020 року, надіславши останньому заздалегідь (більш ніж за місяць до проведення зборів) відповідне повідомлення, при цьому, отримання такого повідомлення залежало від волі самого позивача.

Додатково суд також зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, обидва повідомлення (і про призначення управителя корпоративними правами і про проведення загальних зборів учасників товариства) за вказаною адресою отримав батько позивача, який також є учасником товариства ( ОСОБА_4 ), що не заперечувалося позивачем.

Обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 доведено належними та допустимими доказами повідомлення позивача про проведення загальних зборів учасників ТзОВ «Радіосервіс» 18 грудня 2020 року, у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс», оформленого протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року, з підстав порушення прав позивача на участь у вказаних зборах.

Разом з цим, позивач не зазначив порушення будь-яких інших його прав, у зв`язку з прийняттям оспорюваного рішення загальних зборів товариства відповідача-1, відтак, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених 21 грудня 2020 року №025001010 - зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, колегія суддів зазначає, що вказана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів ТзОВ «Радіосервіс», оформленого протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року, оскільки така реєстрація відбулася саме на підставі вказаного рішення загальних зборів учасників товариства.

Одночасно, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (відділ державної реєстрації) не є належним відповідачем у спорі про скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, оскільки спірні реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей юридичної особи ТзОВ «Радіосервіс», вносилися приватним нотаріусом Данилів Т.Д. Вказане є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову до неналежного відповідача - Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (відділ державної реєстрації).

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

З огляду на все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіосервіс" та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (відділ державної реєстрації) про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс», оформлене протоколом №2020/01 від 18 грудня 2020 року та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених 21 грудня 2020 року №025001010 - зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи.

Щодо тверджень скаржника про неспівмірність витрат відповідача-1 на професійну правничу допомогу зі складністю справи та не підтвердження таких витрат відповідними доказами, колегія суддів зазначає наступне:

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 повідомив суд, що ним сплачено 14 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, що підтверджується квитанцією від 04 лютого 2021 року.

На підтвердження понесення вказаних витрат відповідач-1 до відзиву на позовну заяву долучив, зокрема, договір про надання правничої допомоги від 18 червня 2020 року, укладений відповідачем-1 з Адвокатським бюро «Андрія Сторожука».

У п.3.1 Договору сторонами погоджено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.1 Додатку №1 до вказаного вище договору клієнт уповноважує бюро на здійснення представництва по справі №909/5/21 в Господарському суді Івано-Франківської області на загальну вартість 14 000 грн., а саме:

- представництво інтересів клієнта у всіх судових засіданнях вартістю 6 000 грн.;

- здійснення аналізу процесуальних документів, розробка правової позиції вартістю 3 000 грн.;

- підготовка та надсилання відзиву, заяв та інших процесуальних документів вартістю 5 000 грн.

Відповідно до п.2 Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 18 червня 2020 року оплата вартості послуг представництва здійснюється шляхом готівкового розрахунку з видачею квитанції до прибуткового касового ордера.

Також до відзиву на позовну заяву відповідач-1 долучив ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АТ №1003554 від 04 лютого 2021 року (адвокат Сторожук Андрій Леонідович) та квитанцію до прибуткового касового ордера №001 від 04 лютого 2021 року на суму 14 000 грн.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Падати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність

При цьому, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам (постанова Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19).

Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Слід зазначити, що від учасника справи, який просить суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, а не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру витрат відповідача-1 на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином підстави для зменшення таких витрат чи для відмови у їх відшкодуванні.

Слід зазначити, що у Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги визначено перелік послуг адвоката та їх вартість, у зв`язку з чим, спростовуються твердження скаржника про відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт.

З огляду на все наведене вище, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, зважаючи на предмет спору та складність цієї справи, колегія суддів вважає, що заявлені відповідачем-1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 14 000 грн. відповідають встановленим критеріям.

Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відшкодування відповідачу-1 за рахунок позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 000 грн., понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (ч.1 ст.275 ГПК України).

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року у справі №909/5/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Матеріали справи №909/5/21 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 15 листопада 2021 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.