ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. Справа№ 910/4051/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - Тетерятник О.В. (довіреність вих.№062/02/07-13 від 04.01.2021),

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - Чефранов А.Б. (довіреність вих.№061/104-1882/01 від 07.05.2021),

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Трінуса Костянтина Федоровича на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/4051/21 (суддя Лиськов М.О., повний текст складено - 26.07.2021) за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до Фізичної особи - підприємця Трінуса Костянтина Федоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня №1" про зобов`язання виконати умови договору.

ВСТАНОВИВ наступне.

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Трінус Костянтина Федоровича з вимогами про розірвання договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду від 17 січня 2020 року №3152 та виселення відповідача із займаного приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані істотним порушенням відповідачем умов договору оренди в частині страхування об`єкту оренди та сплати орендних платежів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/4051/21 позовні вимоги задоволено; розірвано договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду від 17 січня 2020 року №3152, укладений між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київською міською клінічною лікарнею № 1 та Фізичною особою - підприємцем Трінусом Костянтином Федоровичем; виселено Фізичну особу - підприємця Трінуса Костянтина Федоровича з орендованого майна загальною площею 45,40 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 121, корпус № 2; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Трінуса Костянтина Федоровича на користь Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 540,00 грн.

Приймаючи вказане рішення, суд вказав, що відповідач істотно порушив умови договору оренди, а саме - не здійснив належним чином сплату орендних платежів, не застрахував об`єкт оренди, що є підставою для розірвання договору та виселення з об`єкту оренди.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/4051/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянтом до суду першої інстанції подавалися докази здійснення орендарем спроб застрахувати орендоване майно, проте через введені карантинні обмеження та залиття приміщення внаслідок пориву труби, наведеного зробити не вдалося.

Також, скаржник вказує про надання доказів оплати авансового платежу за два місяці та орендної плати до 31.08.2021.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та третьої особи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність викладеної позиції скаржника, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - орендодавець та/або Департамент), Київською міською клінічною лікарнею № 1 (надалі - балансоутримувач) та Фізичною особою - підприємцем Трінус Костянтином Федоровичем (надалі - орендар) 17 січня 2020 року був укладений договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду № 3152 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1, 2.1 договору орендодавець на підставі свого наказу від 17.01.2020 № 4530-ОД передав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення, загальною площею 45,40 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 121, корпус № 2 (далі - об`єкт приватної оренди) для розміщення суб`єкта господарювання, що діє на основі приватної власності і провадить господарську діяльність з медичної практики в лікувально - профілактичних закладах.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об`єктом.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 (в редакції рішення Київської міської ради від 06.12.2018 №253/6304) та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2019 року: 103, 40 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає: 4 694,36 грн. (п.3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Положеннями п. 3.6 Договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства - балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання - передачі.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця (п. 3.7 Договору).

Відповідно до пункту 4.2.16 договору протягом місяця після його укладення орендар зобов`язаний застрахувати об`єкт не менше ніж на його вартість за висновком про вартість/актом оцінки на користь підприємства-балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю та підприємству-балансоутримувачу копії страхового полісу/договору і платіжного доручення про сплату страхового внеску. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб на увесь строк об`єкт оренди був застрахований.

Пунктом 5.1.3 Договору передбачено право орендодавця відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря при не сплаті ним орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу.

Актом приймання - передачі від 17.01.2020 підтверджується передання орендарю об`єкту оренди - нежитлових приміщень, загальною площею 45,40 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 121, корпус № 2.

Орендодавець листом від 28.09.2020 № 062/05/11-6041 повідомив орендаря про необхідність виконати договірні зобов`язання в частині оплати заборгованості з орендної плати та страхування об`єкту оренди.

Враховуючи те, що об`єкт оренди не був застрахований, а заборгованість з орендних платежів - погашена, орендодавець листом від 13.11.2020 № 062/05/11-7038 на підставі п. 5.1.3 Договору відмовився від нього та вказав про необхідність повернення за актом об`єкту оренди.

Вказаний лист було отримано відповідачем 18.11.2020 (докази підтвердження отримання у т.1, а.с.28).

У зв`язку з порушенням умов договору оренди в частині сплати орендних платежів за страхування об`єкту оренди позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання вказаного договору та виселення відповідача з орендованого приміщення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вказаних позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 626- 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічний за змістом припис вміщено в частині першій статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 759 та статті 761 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

За приписами частини першої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною першою статті 286 Господарського кодексу України також визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди (частина перша статті 284 Господарського кодексу України).

Орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (частина перша та четверта статті 17 Закону України від 03.10.2019 № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна" (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Між сторонами існують правовідносини, які виникли на підставі договору оренди.

Відповідно до пункту 4.2.3 договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини третьої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з приписом частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, згідно з якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково.

Факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендних платежів є підставою для розірвання договору, не зважаючи на те, чи виплачена вона в подальшому. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 651 Цивільного кодексу України).

Стосовно обставин несплати орендарем орендних платежів, апеляційним судом було встановлено наступне.

Так, листом від 31.03.2020 №061/104-1078/04 (т.1, а.с. 127) балансоутримувач повідомив відповідача про те, що 26.03.2020 на пленарному засіданні Київської міської ради прийнято рішення, яким зменшено розмір орендної плати за користування комунальним майном. Відповідна знижка становить 50 % і діятиме тимчасово до 31.07.2020.

Також, в листі вказано, що у разі невикористання об`єкту оренди через обмежувальні заходи, пов`язані із запобіганням поширенню COVID -19, орендарі комунального майна звільняються від оплати за договорами оренди на період з 11.03.2020 до письмового повідомлення про початок використання об`єкту оренди, таке повідомлення про неможливість використання об`єкту оренди направляється орендарями протягом 10 робочих днів з дати набрання чинності цим рішенням.

На звернення орендаря щодо звільнення його від орендної плати балансоутримувач листом від 18.08.2020 №061/104-2751/04 (т.1 , а.с. 128) повідомив, що причини вказані у листі від 17.08.2020 №1213 (підвищений ризик інфікування у зв`язку з хронічними захворюваннями) не є законними підставами для самоізоляції, а тому відповідачу було відмовлено у звільненні його від орендної плати.

Отже, з 12.03.2020 по 31.07.2020 орендарю було зменшено розмір орендної плати на 50 %.

Згідно листа балансоутримувача від 26.08.2020 №061/104-2857/04 (т.1, а.с.114) відповідача повідомлено, що з 01.08.2020 до 31.12.2020 рішенням Київської міської ради від 30.07.2020 №253/9332 тимчасово встановлено орендну плату у розмірі 50 % від визначеної у діючих договорах.

Також, у листі вказано, що у випадку неможливості використання об`єкту оренди у зв`язку з введенням обмежувальних заходів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (про запобігання поширенню на території України COVID-19) орендна плата встановлюється у розмірі 1 гривня. Для встановлення плати у наведеному розмірі необхідно надати довідку з медичного закладу про неможливість здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19 по медичним показанням.

Відповідач 04.09.2020 звернувся до балансоутримувача з листом (т.1, а.с.123), в якому вказав, що він має знижений імунітет, діабет, ускладнений поліневропатією, що документовано даними електроневрографічного обстеження, гіпертонічну хворобу, ускладнену ішемічною хворобою серця, та у зв`язку з наведеним просив звільнити його від орендної плати.

Балансоутримувачем наведені обставини не були визнані такими, що можуть бути підставою для звільнення орендаря від орендної плати, а тому вона нараховувалася з 01.08.2020 у розмірі 50 %.

Відповідач у письмових поясненнях вказав та надав на підтвердження відповідні докази (платіжні доручення) про те, що з 01.08.2020 по 30.06.2021 орендна плата ним сплачувалася у розмірі 1 грн. в місяць.

За доводами відповідача він не здійснював господарської діяльності в наведений період у зв`язку із введенням обмежувальних заходів, пов`язаних із запобіганням поширення COVID -19.

Стосовно доводів відповідача про обґрунтованість здійснення ним оплат орендних платежів в сумі 1 грн. в місяць, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Разом з цим, відповідно до частини четвертої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. Подібні правові висновки викладені у пункті 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.

Відтак, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, орендар повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №№ 914/1248/18, 914/2264/17.

При цьому, звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

У контексті спірних правовідносин, слід зазначити, що відповідачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості взагалі користуватися орендованим майном, у нього був відсутній доступ до приміщень, за вказаною адресою в спірний період були відсутні його речі, не споживались комунальні послуги, тощо.

Доводи відповідача щодо підвищеного ризику інфікування COVID -19 у зв`язку з хронічними захворюваннями жодним чином не підтверджують неможливості використання наймачем приміщення з незалежних від нього обставин, оскільки у нього був доступ до орендованого майна, там знаходилися речі відповідача та відповідно споживалися комунальні послуги.

Стосовно посилань відповідача на відсутність опалення та водовідведення у зв`язку з чим ним не споживалися комунальні послуги, а також на неналежний стан приміщення, слід зазначити наступне.

Згідно з Актом приймання - передачі від 17.01.2020, за яким орендарю було передано в оренду приміщення, його стан визначено, як задовільний.

Відповідачем також підписано вказаний Акт, отже тим самим визнано задовільність стану орендованого майна

Згідно п. 3.8 договору інформація щодо неможливості використання орендного майна у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт підтверджується відповідним актом, складеним орендарем та підприємством - балансоутримувачем.

Відповідний акт, який би підтверджував обставини неможливості використання орендарем приміщення через його неналежний стан у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт, в матеріалах справи відсутній.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає недоведеними обставини неможливості використання відповідачем приміщення через його неналежний стан та не споживання ним комунальних послуг.

Також, слід зазначити, що згідно п. 1.1 договору оренди об`єкт оренди використовується для розміщення суб`єкта господарювання, що діє на основі приватної власності і провадить господарську діяльність з медичної практики в лікувально - профілактичних закладах.

В свою чергу, під час дії карантину діяльність з медичної практики не була унеможливлена через введення обмежувальних заходів.

Таким чином, у відповідача підстави для здійснення орендних платежів за період з 01.08.2020 по 30.06.2021 у розмірі лише 1 грн. в місяць були відсутні.

Так, відповідач був зобов`язаний здійснювати орендну плату в наступних розмірах: за серпень 2020 року - 2 853,20 грн.; за вересень 2020 року - 2 847,49 грн.; за жовтень 2 861,74 грн.; за листопад 2020 року - 2 890,36 грн.; за грудень 2020 року - 2 927,93 грн.; за січень 2021 року - 2 954,28 грн.; за лютий 2021 року - 2 992,69 грн.

Як вже вказувалося, відповідачем орендна плата була здійснена за період, зокрема, з 01.08.2020 по 28.02.2021 (останній місяць перед пред`явленням позову у даній справі) у розмірі лише 1 грн. в місяць.

Таким чином, наявне істотне порушення відповідачем своїх зобов`язань у зв`язку з несплатою орендної плати більше трьох місяців поспіль, тобто як наявність факту порушення відповідачем умов договору, так і істотність цього порушення, колегія суддів вважає наявними підстави для розірвання договору оренди.

Щодо іншої підстави розірвання договору, а саме нездійснення відповідачем страхування об`єкту оренди, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 771 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлений обов`язок наймача укласти договір страхування речі, що передана у найм.

Відповідно до пункту 4.2.16 договору протягом місяця після його укладення орендар зобов`язаний застрахувати об`єкт не менше ніж на його вартість за висновком про вартість/актом оцінки на користь підприємства-балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю та підприємству-балансоутримувачу копії страхового полісу/договору і платіжного доручення про сплату страхового внеску. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб на увесь строк об`єкт оренди був застрахований.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України від 03.10.2019 № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна" (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) орендар зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс - на користь орендодавця згідно з Порядком передачі майна в оренду.

Відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, регулюються Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженим рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 (в редакції рішення від 6 грудня 2018 року № 253/6304) (далі - Положення).

Згідно з пунктом 9.7.3 Положення крім орендної плати орендар сплачує послуги страховика.

Відповідно до пунктів 13.1, 13.2, 13.3 та 13.4 Положення орендоване майно на період строку дії договору оренди страхується орендарем на користь підприємства-балансоутримувача протягом 30 календарних днів з дня укладення договору оренди. Орендар зобов`язаний постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим. Копії договору страхування та платіжного доручення про перерахування страхового платежу, завірені належним чином, надаються підприємству-балансоутримувачу та орендодавцю протягом 35 днів з дня укладення договору оренди. Оплата послуг страховика здійснюється за рахунок орендаря (страхувальника). Орендодавці контролюють своєчасність укладення договорів страхування на об`єкти оренди.

Крім цього, згідно пунктів 175 та 178 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №483 від 03.06.2020, орендар протягом десяти календарних днів з дати укладення договору оренди зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача; орендодавці контролюють своєчасність укладення договорів страхування орендованого майна та у разі порушення орендарем обов`язку щодо укладення договору страхування повідомляють орендаря про розірвання договору оренди.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутність здійснення орендарем страхування орендованого майна є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє іншу сторону отримати очікуване при укладенні договору.

Стосовно посилань відповідача на неможливість страхування об`єкту оренди через його перебування в незадовільному стані, то наведені доводи були відхилені судом апеляційної інстанції вище у вказаній постанові.

Так, було встановлено, що відповідач не довів, що майно перебувало в неналежному стані.

Крім цього, укладення договору страхування не перебуває в безпосередньому зв`язку з належним станом приміщення.

Таким чином, наведена обставина також є підставою для розірвання договору оренди.

Статтею 785 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (стаття 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

З огляду на викладене, у зв`язку з розірванням договору оренди, вимога позивача про виселення відповідача із займаного приміщення була обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

При цьому, стосовно обставин повернення спірного приміщення орендодавцю за Актом від 12.10.2021, колегія суддів зазначає, що оскільки наведені обставини виникли лише на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, їх врахування наразі є неправильним, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу за обставин чинних станом на час прийняття рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Трінуса Костянтина Федоровича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/4051/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №910/4051/21.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 15.11.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна