ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа№ 910/23859/16 (910/17833/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 06.10.2021,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2021

у справі №910/23859/16 (910/17833/20) (суддя Пасько М.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд" (відповічач-1)

Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (відповідач-2)

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В., Публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КИЇВ",

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС"

про визнання правочину недійсним в межах справи № 910/23859/16

за заявою Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнаня недійсним договору іпотеки в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та з вимогою припинити обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 в межах справи № 910/23859/16.

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобуд" передало в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" майнові права на вказану квартиру АДРЕСА_3 без достатніх правових підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/23859/16 (910/17833/20) відмовлено у задоволенні позову повністю.

Вищевказана ухвала мотивована тим, що посилання позивача на висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду України як на встановлення факту того, що передача майнових прав в іпотеку за оспорюваним Договором іпотеки здійснена у повній відповідності до вимог діючого на той час законодавства, не береться судом першої інстанції до уваги з огляду на те, що в силу логіки побудови наведених постанов Верховного Суду вони не підлягають застосуванню до даних правовідносин, доводи позивача стосовно протиправності передачі майнових прав за Договором іпотеки спростовуються наявними матеріалами справи. Судом зазначено, що доводи позивача стосовно того, що на момент укладення договору іпотеки ТОВ "ЕКОБУД" не володіло майновими правами на квартиру, яка наразі належить позивачу, спростовуються наявними матеріалами справи.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу повністю та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним іпотечний договір майнових прав, укладений 18.09.2007 між ТОВ "ЕКОБУД" та ПАТ "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КИЇВ" (правонаступником якого є ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК"), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського Нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстрований в реєстрі за №371д, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ; припинити обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судові витрати присудити на користь Позивача.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції помилково застосовані ст. 5 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 203, 215 ЦК України, суд першої інстанції невірно застосував норми права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду України та Верховного Суду. В порушення ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, судом першої інстанції безпідставно не враховані висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та Верховного Суду, які вирішували спори у подібних правовідносинах. Так, в обґрунтування підстав для визнання Договору іпотеки недійсним позивач посилався, зокрема, на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 16.03.2016 у справі № 6-290цс16, від 23.03.2016 у справі № 6-289цс16 та у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 369/1971/16-ц, від 19.06.2019 у справі № 523/1137/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 523/13452/15-ц, від 07.08.2019 у справі № 523/7001/16-ц, від 19.02.2020 у справі № 761/22265/17, від 16.06.2020 у справі № 639/3097/16-ц. Обставини вказаних вище справ, суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм (зокрема, часу, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин) є тотожними (подібними) з цією справою, оскільки власники нерухомого майна звертались до суду за захистом своїх прав та законних інтересів шляхом визнання недійсними договорів іпотеки майнових прав, укладених без їх участі та згоди. У всіх вказаних справах суд касаційної інстанції дійшов висновку, що на час укладення оспорюваних договорів іпотеки стаття 5 Закону України "Про іпотеку" не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом України від 25.12.2008 "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", який набрав чинності 14.01.2009. Договори іпотеки майнових прав, укладені до вказаної дати, тобто з порушенням вимог Закону України "Про іпотеку", визнавались недійсними. Суд першої інстанції неправомірно відхилив доводи позивача щодо необхідності врахування наведених ним висновків Верховного Суду, виходячи з того, що висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2018 по справі №520/10060/16-ц, є протилежними та мають перевагу над висновками, викладеними у постановах Верховного Суду, що наведені у позовній заяві позивачем. Однак, на думку скаржника, правовідносини у цій справі не є подібними з правовідносинами у справі №520/10060/16-ц, оскільки позивач не є, та не виступала іпотекодавцем за спірним Договором Іпотеки, а основним питанням, яке мав вирішити суд, це захистити порушені права позивача. Спірні правовідносини беззаперечно стосуються цивільних та житлових прав позивача (права власності та права на житло), оскільки оспорюваним Договором Іпотеки, який було укладено всупереч вищенаведеним нормам законів, порушено права позивача на нерухоме майно, набуте нею у власність у встановленому законом порядку. В апеляційній скарзі зазначено, що станом на 21.05.2008 позивач повністю оплатила та набула право власності на відповідний Лот облігацій, що підтверджується випискою з рахунку в цінних паперах N"103656, наданою зберігачем - ВАТ "Родовід Банк", а також довідкою ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" від 10.01.2012 №11. На дату укладення Договору Іпотеки майнові права на Квартиру були оформлені у вигляді цільових іменних (безпроцентних) звичайних облігацій серії В, гарантії прав по яким були підтверджені реєстрацією Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - ДКЦПФР) випуску облігацій. Скаржник вказав, що на підтвердження тієї обставини, що ТОВ "ЕКОБУД" не був власником предмету іпотеки на момент укладення Договору Іпотеки, позивач надав суду відповідні належні докази, у тому числі договір купівлі-продажу цінних паперів від 21.12.2007 №К-15/11/05/1-188, пунктом 1.2.8. якого визначено, шо цільові облігації, які становили предмет вказаного договору, та за якими відчужувались майнові права на Квартиру, були набуті продавцем - ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" за договором купівлі-продажу цінних паперів №К-ІА-31/10/05/2-2, укладеним 01.11.2005 з відповідачем-1, тобто до дати укладення Договору Іпотеки від 18.09.2007.

Скаржником зазначено, що висновки, зроблені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі грунтуються на письмових доказах, які відсутні в матеріалах справи та не досліджувалися і не могли бути оцінені при розгляді справи у порядку ст.86 та ст.210 ГПК України. Так, в оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що: "згідно з Актом прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав) від 10.01.2012 ТОВ "ЕКОБУД" передав, а ОСОБА_1 прийняла майнові права на квартиру з наступними характеристиками: житловий будинок АДРЕСА_5 ". В результаті судом робиться висновок: "доводи Позивача стосовно того, що на момент укладення Договору Іпотеки ТОВ "ЕКОБУД" не володіло майновими правами на квартиру, яка наразі належить Позивачу, спростовуються матеріалами справи". Також, в описовій частині Оскаржуваної Ухвали зазначено: "Судом встановлено, що 30.03.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Екобуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» було укладено договір про участь в будівництві №3003/09/69-6, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Екобуд» зобов`язується по закінченню будівництва житлового будинку АДРЕСА_6 передати у власність квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 85,14 кв.м.". Позивач заявляє, шо ним вказані вище документи в якості доказів до суду не подавалися, до матеріалів справи не приєднувалися, під час судового розгляду учасники справи не надавали своїх пояснень з приводу цих документів.

15.02.2021 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 у справі №910/4436/19 від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/23859/16 про банкрутство ТОВ "Екобуд" для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі №910/4436/19.

15.04.2021 матеріали справи №910/23859/16 про банкрутство ТОВ "Екобуд" передані судовій колегій для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/23859/16 (910/17833/20).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/23859/16 (910/17833/20), розгляд апеляційної скарги призначено на 09.06.2021.

12.05.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідно до умов кредитного договору від 12.09.2007 №76/07 ТОВ «Екобуд» зобов`язалося своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти. Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором та перерахував позичальнику кредитні кошти у відповідності до умов Кредитного договору та в обумовлених договором порядку та розмірі. Однак, Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість перед Банком. 19.09.2011 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №20/33 стягнуто з ТОВ «Екобуд» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» заборгованість по кредитному договору №76/07 станом на 30.09.2010. Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі №910/23859/16 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» визнано кредитором ТОВ «ЕКОБУД» на суму 512 845 200, 13 грн, з яких: 19 200, 00 грн - вимоги першої черги, 495 159 865, 48 грн - вимоги четвертої черги, а 17 666 134, 65 грн. - вимоги шостої черги. Як вказано у відзиві, станом на цей час заборгованість, що утворилась внаслідок невиконання ТОВ «ЕКОБУД» зобов`язань за Кредитним договором від 12.09.2007 №76/07 не була погашена. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 12.09.2007 №76/07 між Акціонерним комерційним банком «Київ» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екобуд» укладено Іпотечний договір майнових прав від 18.09.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк I.A. та зареєстрований за №37Ід (надалі також - «Договір іпотеки»). Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПАТ АБ «Укргазбанк» стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_7 , майнові права на яку знаходяться в іпотеці ПАТ АБ «Укргазбанк», зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 10.07.2012. ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає, що скаржник набув у власність нерухоме майно без згоди ПАТ АБ «Укргазбанк» як Іпотекодержателя такого майна. Вказує, що правові позиції, на які посилається скаржник правомірно не прийняті до уваги судом першої інстанції, адже, вказані останнім справи мають різний суб`єктний склад із даною справою. А тому рішення у справах №759/20657/13-ц та №759/14328/15-ц не можуть бути використані як преюдиція при розгляді даної справи. В відзиві зазначено, що як вбачається із Виписки про обіг на рахунку цінних паперів від 21.05.2008 (додано до матеріалів справи позивачем) емітентом цінних паперів значиться саме ТОВ «ЕКОБУД», а також, згідно з актом прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав) від 10.01.2012 ТОВ «ЕКОБУД» передав, а ОСОБА_1 прийняла майнові права на квартиру з наступними характеристиками: житловий будинок АДРЕСА_8 ; номер квартири - 84. Таким чином, на думку ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі- відповідача-2) доводи скаржника стосовно того, що на момент укладення Договору іпотеки ТОВ «ЕКОБУД» не володіло майновими правами на квартиру, яка наразі належить ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу.

06.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли пояснення, в яких скаржник зазначає, що в обґрунтування позову та підстав визнання недійсним оскаржуваного Договору Іпотеки Позивач із наведенням відповідних доказів вказувала, на ту обставину, що на дату укладення Договору Іпотеки майнові права на Квартиру були оформлені у вигляді емітованих ТОВ "ЕКОБУД" цільових іменних (безпроцентних) звичайних облігацій серії В, гарантії прав по яким були підтверджені реєстрацією ДКЦПФР випуску облігацій та видано свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій №256/2/05. Ця обставина додатково підтверджується також інформацією, розміщеною на офіційних веб-сайтах Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (БМІОА), яке здійснює організаційне, технічне та ресурсне забезпечення реалізації повноважень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Роздруківки з вказаних сайтів додано до відповідного пояснення.

В судове засідання 06.10.2021 з`явилися представники скаржника, Арбітражний керуючий Белова О.А., представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", інші учасники справи не з`явились, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Учасники провадження про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси місцезнаходження (місце проживання) учасників справи копії відповідної ухвали суду.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В той же час за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд скарги без участі представників певних учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 06.10.2021 представником скаржника подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати позивачем облігацій та акти пред`явлення пакету облігацій до погашення. До вказаного клопотання додано копію акту №84 про пред`явлення пакета облігацій до погашення по Договору резервування приміщення №69-б/84 від 21.12.2007, акт №84 пред"явлення облігацій до погашення, платіжне доручення №3_2ро38/45 від 25.02.2008, платіжне доручення №1_1ро36/64 від 25.01.2008, платіжне доручення №2_CS035/97 від 28.12.2007.

В судовому засіданні ставилось на обговорення вищевказане клопотання. Представники учасників справи, присутні у судовому засіданні, ознайомились з вказаним клопотанням та доданими до нього документами. Представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" та Арбітражний керуючий Белова О.А не заперечували проти задоволення цього клопотання. Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання та додатки до нього, прийшла до висновку про його задоволення.

В судовому засіданні 06.10.2021 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, Арбітражний керуючий Белова О.А., представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" заперечили проти її задоволення.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового судового рішення про задоволення позову, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/23859/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд" на стадії процедури ліквідації, введеної постановою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018.

Матеріалами справи підтверджено, що між Акціонерним комерційним банком "Київ" (банк) і ТОВ "Екобуд" (відповідач-1, Товариство) було укладено кредитний договір від 12.09.2007 №76/07, за умовами якого Банк надає Товариству кредит на поповнення обігових коштів для здійснення статутної діяльності, пов`язаної з будівництвом нерухомості, в розмірі 18 000 000,00 грн на умовах забезпеченості майновими правами на квартири в житловому будинку, що будується за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 69-б. На забезпечення кредитного договору від 12.09.2007 №76/07 між Акціонерним комерційним банком "Київ" (правонаступником якого є ПАТ "АКБ "Київ") (далі-Банк) і ТОВ "Екобуд" (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір майнових прав від 18.09.2007, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк Інною Альфредівною за реєстровим № 371д (даді - Іпотечний договір, Договір іпотеки).

За цим договором відповідачем-1 було передано в іпотеку Банку майнові права на отримання у власність нерухомості, яка будується, а саме: майнові права на квартири загальною площею 5914,73 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Ірпінська, 69-б, і вказані в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору іпотеки. Після завершення будівництва та отримання правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно, предметом іпотеки будуть квартири, майнові права на які за цим договором є предметом іпотеки. Зазначений договір визначає порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з укладенням договору іпотеки нотаріусом були внесені відповідні записи до Державного реєстру іпотек, та до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та накладено на нього заборону.

Згідно з Додаткам №1, який є невід`ємною частиною Договору іпотеки майнових прав від 18.09.2007, приміщення, а саме: квартира №84, АДРЕСА_2, є в переліку квартир, що передані в іпотеку.

При цьому раніше, як зазначає Позивач в обгрунтування позову, 12.10.2005 ДКЦПФР було зареєстровано інформацію про випуск ТОВ «Екобуд» цільових іменних (безпроцентних) звичайних облігацій серії В в кількості 808 500 штук (далі - Інформація про випуск облігацій) та видано свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій №256/2/05 (витяг з Інформації про випуск облігацій додано до матеріалів справи). Згідно з п.11.4 Інформації про випуск облігацій метою використання фінансових ресурсів, залучених від продажу облігацій є поповнення обігових коштів для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом, передбаченого інвестиційним проектом ТОВ "ЕКОБУД", за адресою: АДРЕСА_7. Кошти, які залучені від продажу облігацій, у повному обсязі спрямовуються на фінансування робіт з будівництва житлового будинку з підземним паркінгом в м.Києві по АДРЕСА_7. Пунктом 11.8 Інформації про випуск облігацій визначені права, що надаються власникам облігацій: одна облігація дає право на отримання 0,01 (однієї сотої) квадратного метру загальної площі квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_7; отримати у власність площу в житловому будинку з підземним паркінгом відповідно кількості придбаних облігацій при настанні строку їх погашення у відповідності до умов їх випуску; право на отримання визначеної за договором купівлі-продажу облігацій квартири/окремого нежитлового приміщення виникає у Покупця після повної сплати всієї кількості облігацій, яка дає право відповідно до цієї інформації на отримання визначеної квартири/окремого нежитлового приміщення на підставі Технічного паспорта квартири/окремого нежитлового приміщення, виданого БТІ; вільно продавати облігації на вторинному ринку; отримати у власність площу в житловому будинку з підземним паркінгом відповідно кількості придбаних облігацій при достроковому їх погашенні на умовах, визначених даною інформацією.

Пунктом 14.2 Інформації про випуск облігацій передбачено, що погашення облігацій ТОВ "ЕКОБУД" здійснюється Лотами, виключно шляхом передачі квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_8 , на підставі даних Зведеного облікового реєстру рахунків власників облігацій (надалі - Зведений обліковий реєстр), який складається Відкритим акціонерним товариством "Міжрегіональній фондовий союз" (надалі - Депозитарій) на кінець дня, що передує погашенню облігацій та надається на початок погашення. Погашення облігацій здійснюється Лотами, розмір та характеристики яких визначені Емітентом, шляхом передачі квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_8 . Власник Лоту при його погашенні має право на отримання у власність квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_7. Розмір Лоту, який приймається до погашення, повинен відповідати площі отримуваної квартири/окремого нежитлового приміщення, яка визначена в Технічному паспорті квартири/окремого нежитлового приміщення, виданого БТІ.

Вказане вище, крім іншого, досліджувалось Святошинським районним судом міста Києва, яким у рішенні від 13.05.2014 у справі №759/20657/13-ц встановлено, що згідно з інформацією про випуск облігацій емітента, в якій викладено умови випуску, обігу та погашення облігацій, які відповідають конкретним об`єктам нерухомості в житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1, та мають певні характеристики, а також згідно з повідомленням про випуск облігацій від 29.07.2005, ТОВ «ЕКОБУД» було прийнято рішення про випуск іменних безпроцентних (цільових) звичайних Облігацій, тобто до укладення спірного договору іпотеки. 12.10.2005, ТОВ «ЕКОБУД» отримав відповідне Свідоцтво № 256/2/05 про реєстрацію випуску вищезазначених облігацій, яким Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку засвідчила даний випуск. 27.10.2005 ТОВ «ЕКОБУД» отримав в Національному Депозитарії України Виписку з реєстру кодів цінних паперів, згідно з якою данні цінні папери було внесено до загального реєстру кодів цінних паперів. 01.11.2005 між ТОВ « Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» та ТОВ «ЕКОБУД» було укладено Договір К-ІА-31/10/05/2-2 купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщені, відповідно до положень якого саме забудовник ТОВ «Екобуд» зобов`язаний був закріпити об`єкти фінансування (житлове/нежитлове приміщення) за інвестором, це спочатку було ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс», а потім став ОСОБА_1, при цьому, виключивши можливість закріплення таких об`єктів за третіми особами, зокрема за ПАТ «АКБ «Київ» за іпотечним договором.

Вказане судове рішення враховано судовою колегією при визнанні відповідних обставин даної справи, виходячі з усієї сукупності обставин і доказів, з"ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв"язок.

Матеріалами справи підтверджено, що між відповідачем-1 та позивачем було укладено Договір резервування приміщення від 21.12.2007 №69-б/84, відповідно до умов якого відповідач-1 зобов`язався за умови належного виконання позивачем своїх зобов`язань, закріпити (здійснити резервування) та передати приміщення з метою погашення облігацій після введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, а покупець (позивач) зобов`язується придбати Лот, здійснити необхідні зі свого боку дії для погашення Лоту та отримати приміщення. Відповідно до п.1.1 цього договору Приміщення (3-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 114,45 кв.м), облігація- цільова іменна (безпроцентна) звичайна облігація, номінальною вартістю 34,68 грн, емітована ТОВ «Екобуд» (свідоцтво ДКЦПФР про реєстрацію випуску від 12.10.2005 № 256/2/05) - цінний папір, що засвідчує внесення її власником грошових коштів та надає власнику 1 облігації право на отримання у власність 0,01 квадратного метра загальної площі зарезерваного приміщення. Лот (пакет облігацій) визначена сторонами кількість облігацій, що дає її власнику право при погашені цих облігацій отримати приміщення. Погашення - погашення облігацій ТОВ "ЕКОБУД" здійснюється Лотами, виключно шляхом передачі квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_8 , на підставі даних Зведеного облікового реєстру рахунків власників облігацій, який складається Відкритим акціонерним товариством "Міжрегіональній фондовий союз" на кінець дня, що передує погашенню облігацій та надається на початок погашення. Погашення облігацій здійснюється Лотами, розмір та характеристики яких визначені Емітентом, шляхом передачі квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_8 . Власник Лоту при його погашенні має право на отримання у власність квартири/окремого нежитлового приміщення у житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_8 . Розмір Лоту, який приймається до погашення, повинен відповідати площі отримуваної квартири/окремого нежитлового приміщення, яка визначена в Технічному паспорті квартири/окремого нежитлового приміщення, виданого БТІ.

Відповідно до п.2.4 вказаного договору для набуття права на отримання Приміщення у власність Покупець повинен у визначений цим договором строк придбати на вторинному ринку цінних паперів такий Лот : цільова іменна (безпроцентна) звичайна облігація номінальною вартістю 34,68 грн, емітована ТОВ «Екобуд», код ISIN:UA102272 ВВ01, серія В, форма випуску - бездокументарна, кількість облігацій (розмір Лоту): 11 445 штук.

Одночасно між ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» (продавець) та позивачем було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів від 21.12.2007 №К-15/11/05/1-188, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС" (Продавець) зобов"язується передати цінні папери у власність ОСОБА_1 (Покупця), а Покупець зобов"язується прийняти цінні папери і сплатити за них грошову суму на умовах та в розмірі, встановлених в цьому договорі та додаткових угодах до нього. Пунктом 1.2. визначений предмет цього договору: цінні папери (цільові іменні (безпроцентні) звичайні облігації), Свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій ДКЦПФР № 256/2/05 від 12.10.2005, серія В, код ISIN: НОМЕР_2 , Емітент: ТОВ "Екобуд", номінал 1 облігації 34,68 грн, кількість цінних паперів (розмір Лоту): 11 445 штук. Відповідно до Інформації про випуск облігацій та договору купівлі-продажу цінних паперів від 01.11.2005 №К-ІА-31/10/05/2-2 між Емітентом та Продавцем при погашені Лоту, купівля-продаж якого є предметом цього договору, Власник лоту має право отримати у власність наступний об`єкт нерухомості (квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 114,45 кв.м).

На виконання своїх зобов`язань за вищевказаними договорами позивач сплатила 100% вартості квартири АДРЕСА_2 , про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка, видана ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" від 10.01.2012 №11, в якій зазначено, що ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" підтверджує, що згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів від 21.12.2007 №К-15/11/05/1-188 ОСОБА_1 перерахувала суму у розмірі 1 1555 945,00 грн, за 11 445 штук облігацій, що складає 100 відстків вартості квартири АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах справи наявна виписка про обіг на рахунку в цінних паперах №103656, видана ВАТ «РОДОВІД БАНК». Також в матеріалах справи, як докази оплати позивачем відповідних облігацій та пред`явлення пакету облігацій до погашення містяться копії акту №84 про пред`явлення пакета облігацій до погашення по Договору резервування приміщення №69-б/84 від 21.12.2007, акту №84 про пред`явлення облігацій до погашення, платіжне доручення №3_2ро38/45 від 25.02.2008, платіжне доручення №1_1ро36/64 від 25.01.2008, платіжне доручення №2_CS035/97 від 28.12.2007.

Вищевказане відповідачами не спростовано.

Крім того, в матеріалах справи наявне посвідчення Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.07.2012, в якій засвідчено, що квартира АДРЕСА_2 , що складається з 3-х кімнат, житловою площею 59,60 кв.м., загальною площею 114,80 кв.м, дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.06.2012 №985-С/КІ.

Також, в матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2020, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_7 , зареєстрована 17.09.2012 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.07.2012 за ОСОБА_1 .

Дізнавшись, що 18.09.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобуд" передало в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" майнові права на квартиру позивача (№84) без достатніх правових підстав ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (правонаступник - ПАТ "Акціонерний банк" "Укргазбанк") та Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Латанюк Інни Альфредівни про:

- визнання недійсним іпотечного договору від 18.09.2007 №371д, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк Інною Альфредівною та зареєстрований в реєстрі за №371д, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- припинити обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач звертає увагу, що на дату укладення Іпотечного Договору майнові права на Квартиру були оформлені у вигляді цільових іменних (безпроцентних) звичайних облігацій серії В, гарантії прав по яким були підтверджені реєстрацією ДКЦПФР випуску облігацій. Тому, передача майнових прав на Квартиру за Іпотечним Договором в забезпечення виконання зобов`язання іншим способом, ніж застава цільових облігацій, є порушенням Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про державне регулювання цінних паперів", Закону України "Про інвестиційну діяльність" та порушенням прав власників облігацій, у тому числі Позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись ч. 4 ст. 75, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76 ГПК України, виходив з того, що посилання позивача на висновки щодо застосування норм права, які викладені у відповідних постановах Верховного Суду України як на встановлення факту передачі майнових прав в іпотеку за оспорюваним Договором іпотеки у повній відповідності до вимог діючого на той час законодавства, не береться судом до уваги з огляду на те, що в силу логіки побудови наведених постанов Верховного Суду не підлягають застосуванню до даних правовідносин, крім того, доводи позивача стосовно протиправності передачі майнових прав за Договором іпотеки спростовуються наявними матеріалами справи. Судом зазначено, що доводи позивача стосовно того, що на момент укладення договору іпотеки ТОВ "ЕКОБУД" не володіло майновими правами на квартиру, яка наразі належить позивачу, спростовуються наявними матеріалами справи. Суд першої інстанції посилається на Виписки про обіг на рахунку цінних паперів від 21.05.2008 (додано до матеріалів справи Позивачем) емітентом цінних паперів значиться саме ТОВ "ЕКОБУД". А також на те, що згідно з Актом прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав) від 10.01.2012 ТОВ "ЕКОБУД" передав, а ОСОБА_1 прийняла майнові права на квартиру. На думку суду першої інстанції, доводи Позивача стосовно того, що на момент укладення Договору іпотеки ТОВ "ЕКОБУД" не володіло майновими правами на квартиру, яка наразі належить Позивачу, спростовуються наявними матеріалами справи.

Північний апеляційний господарський суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції та вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з"ясованих і досліджених у справі враховуючи їх вірогідність і взаємозв"язок, суд визнає ту обставину, що на дату укладення Іпотечного Договору майнові права на Квартиру АДРЕСА_2 були оформлені у вигляді цільових іменних (безпроцентних) звичайних облігацій серії В, гарантії прав по яким були підтверджені реєстрацією ДКЦПФР випуску облігацій.

Щодо доводів про відсутність майнових прав на відповідну квартиру АДРЕСА_3 у ТОВ "Екобуд" станом на 18.09.2007 за наслідком передачі цих же майнових прав на вказану квартиру до ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" (забудовника) за вищезазначеним Договором від 01.11.2005, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд апеляційної інстанції на підтвердження вищевказаних обставин витребовував у Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС" та у Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд" копію вищевказаного договору купівлі-продажу цінних паперів від 01.11.2005 №К-IA-31/10/05/2-2, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екобуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС" (для долучення до матеріалів справи) та оригінал (для огляду у судовому засіданні).

Натомість, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобуд" не виконало вимоги ухвали суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС" не навело поважних причин неподання витребуваних доказів, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд" пояснив, що ці докази надати не може, оскільки відповідачем-1 йому ці документи не були передані.

Згідно з ч. 10 ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Питання визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд має у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог норм процесуального права щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та не відповідає вимогам, зокрема, пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи №910/23859/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд" та з Єдиного державного реєстру судових рішень, аналогічні та схожі спори вже були предметом розгляду в судах, у тому числі касаційної інстанції. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013 у справі №6-28681св13 (у складі колегії суддів судової палати, головуючого судді Луспеника Д.Д., суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.) за позовом Особи-3 до ТОВ "Екобуд", ПАТ "Акціонерний комерційний банк"Київ", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Особа-4 про визнання недійсним договору іпотеки від 18.09.2007 встановлено, що ТОВ "Екобуд" станом на 18.09.2007 не мало передбачених законом підстав для передачі майнових прав на об`єкт інвестування за угодою, а саме не володіло майновими правами на передану в іпотеку квартиру та не було уповноважено позивачем на передачу в іпотеку майнових прав позивача на вказану квартиру. Зміст оспорюваного іпотечного договору від 18.09.2007, укладеного між відповідачами по справі (ТОВ "Екобуд", ПАТ "Акціонерний комерційний банк"Київ"), суперечить чинному законодавству, порушує права позивача, як інвестора та володільця предмета іпотеки - майнових прав на квартиру - об`єкт інвестування, а тому є недійсним в цій частині на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.01.2014 у справі №6-28681св13 (у складі колегії суддів судової палати, головуючого судді Кузнєцова В.О. судді: Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Мартинюка В.І., Савченко В.О.) за позовом Особи-3 до ТОВ "Екобуд", ПАТ "Акціонерний комерційний банк"Київ", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Особа-4 про визнання недійсним договору іпотеки від 18.09.2007 про передачу в іпотеку майнових прав на відповідну квартиру встановлено, що позивачу не було відомо про передачу в іпотеку майнових прав на спірну квартиру, своєї згоди чи повноважень на вчинення таких дій останній нікому не надавав. Таким чином, установивши, що майнові права на квартиру АДРЕСА_1, вартість якої була сплачена ОСОБА_3 на 100% за договором підряду, відповідно до положень Закону України "Про іпотеку" у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом застави, а відтак - ТОВ "Екобуд" неправомірно передало в іпотеку зазначені майнові права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір іпотеки, який укладено без відома та згоди ОСОБА_3 на передачу майнових прав на спірну квартиру в іпотеку, порушує права останнього, як замовника за договором підряду і власника предмета іпотеки та згідно з вимогами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 205 ЦК України є недійсним у цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2014 у справі №6-53801св13 (у складі колегії суддів головуючого судді Закропивного О.В. судді: Лесько А.О., Луспеника Д.Д.) за позовом Особи-4 до ТОВ "Екобуд", ПАТ "Акціонерний комерційний банк"Київ", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Особа-5 про визнання частково недійсним договору іпотеки від 18.09.2007 залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими визнано частково недійсним договір іпотеки від 18.09.2007, укладений між TOB "Екобуд" та ПАТ АКБ "КИЇВ", в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_2, знято заборону відчуження нерухомого майна та вилучено запис із Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зазначеної квартири, змінено запис у Державному реєстрі іпотек про обтяження майнових прав на квартири іпотекою на підставі того, що TOB "Екобуд" передано в іпотеку ПАТ АКБ "КИЇВ" майнові права на спірну квартиру без достатніх правових підстав, адже на час укладення договору іпотеки заставодавець, TOB "Екобуд", не мав майнових прав на дану нерухомість.

Постановою Верховного Суду від 27.07.2021 у справі №910/4436/19 втановлено наступне: «З огляду на обставини, встановлені в вищевказаних судових рішеннях та наведені вище норми Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції правомірно вважав встановленою ту обставину, що ТОВ "Екобуд" станом на 18.09.2007 не мало передбачених законом підстав для передачі в іпотеку майнових прав на об`єкт інвестування - вищевказану квартиру АДРЕСА_2 - за оспорюваним Іпотечним договором, а саме, не володіло майновими правами на передачу в іпотеку вищевказаної квартири та не було уповноважено на передачу в іпотеку майнових прав на вказану квартиру.

При цьому судом апеляційної інстанції зазначено про те, що з урахуванням того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" та ТОВ "Екобуд" не виконали вимог ухвал суду апеляційної інстанції та не надали витребувані судом докази, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс" не навело жодних причин неможливості подання цих доказів до суду апеляційної інстанції, тому відповідно до частини десятої статті 81 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції, з огляду на все вищенаведене, правомірно вважав за можливе визнати ту обставину, що майнові права на квартиру № АДРЕСА_2 на час укладання вищевказаного договору іпотеки від 18.09.2007, належали ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс".

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що без згоди останнього ці права не могли бути предметом іпотеки, і ТОВ "Екобуд" неправомірно передало ці права в іпотеку ПАТ АКБ "Київ" за оспорюваним договором, а тому цей договір іпотеки є недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України в частині передачі в іпотеку квартири №122 за вищевказаною адресою, як такий, що укладений з порушенням вимог частини другої статті 583 Цивільного кодексу України.».

Щодо доводів відповідачів про відсутність доказів укладення між ТОВ « Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» та ТОВ «ЕКОБУД» вищевказаного договору купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні від 01.11.2005, колегія суддів зазначає, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13.05.2014 у справі №759/20657/13-ц встановлено наступне: «Згідно інформації про випуск облігацій емітента, в якій викладено умови випуску, обігу та погашення облігацій, які відповідають конкретним об`єктам нерухомості в житловому будинку з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1, та мають певні характеристики, а також згідно повідомлення про випуск облігацій від 29 липня 2005 року, ТОВ «ЕКОБУД» було прийнято рішення про випуск іменних безпроцентних (цільових) звичайних Облігацій, тобто до укладення спірного договору іпотеки.

12 жовтня 2005 року ТОВ «ЕКОБУД» отримав відповідне Свідоцтво № 256/2/05 про реєстрацію випуску вищезазначених облігацій, яким Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку засвідчила даний випуск.

27 жовтня 2005 року ТОВ «ЕКОБУД» отримав в Національному Депозитарії України Виписку з реєстру кодів цінних паперів, згідно якої данні цінні папери було внесено до загального реєстру кодів цінних паперів.

28.02.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕКОБУД» було укладено договір про резервування приміщення №69-б/66, згідно якого ТОВ «ЕКОБУД» зобов`язується по закінченню будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 передати у власність ОСОБА_1 квартиру № 66 площею 114,45 кв.м. у вищевказаному будинку, оскільки ОСОБА_1 було придбано облігації іменні безпроцентні (цільові) звичайні, випущені ТОВ «ЕКОБУД» в кількості 11445 штук.

Згідно Договору купівлі-продажу цінних паперів ОСОБА_1 повинна була сплатити за Облігації 1 155 945,00 грн. Вказана сума була сплачена, що підтверджується квитанцією АКБ «ТРАНСБАНК» №482910005 від 29.02.2008р.

Право власності на цінні папери підтверджується випискою про обіг на рахунку в цінних паперах №103597 від 05.03.2008 р., виданою ОСОБА_1 зберігачем цінних паперів ВАТ «Родовід Банк».

01 листопада 2005 року між ТОВ « Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» та ТОВ «ЕКОБУД» було укладено Договір К-ІА-31/10/05/2-2 купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщені, відповідно до положень якого саме забудовник ТОВ «Екобуд» зобов`язаний був закріпити об`єкти фінансування (житлове/нежитлове приміщення) за інвестором, це спочатку було ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс», а потім став ОСОБА_1, при цьому виключивши можливість закріплення таких об`єктів за третіми особами, зокрема за ПАТ «АКБ «Київ» за іпотечним договором.»

Крім того, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13.05.2014 у справі №759/20657/13-ц встановлено наступне: "власником вказаних цінних паперів був інвестор ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний альянс» на підставі договору К-ІА-31/10/05/2-2 купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщені від 01.11. 2005 року, що підтверджується листом ТОВ «Екобуд`від 27.03.2006 року."

З огляду на обставини, встановлені в вищевказаних судових рішеннях та наведені вище норми Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з"ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв"язок, визнає ту обставину, що ТОВ "Екобуд" станом на 18.09.2007 не мало передбачених законом підстав для передачі в іпотеку майнових прав на об`єкт інвестування - вищевказану квартиру № 84 - за оспорюваним Іпотечним договором, а саме, не володіло майновими правами на передачу в іпотеку вищевказаної квартири та не було уповноважено на передачу в іпотеку майнових прав на вказану квартиру. На дату укладення оспорюваного Договору Іпотеки майнові права на Квартиру №84 були оформлені у вигляді емітованих ТОВ "ЕКОБУД" цільових іменних (безпроцентних) звичайних облігацій серії В, гарантії прав по яким були підтверджені реєстрацією ДКЦПФР випуску облігацій та видано свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій №256/2/05.

Так, з урахуванням того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТИЦІЙНИЙ АЛЬЯНС" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобуд" не виконали вимог ухвали суду апеляційної інстанції та не надали витребувані судом докази, не навели поважних причин не подання цих доказів до суду апеляційної інстанції, відповідно до ч. 10 ст. 81, ст.86 ГПК України суд, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з"ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв"язок, визнає ту обставину, що майнові права на квартиру №84, в будинку за адресою: АДРЕСА_2 на час укладання вищевказаного договору іпотеки від 18.09.2007, належали ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційний альянс". Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що без згоди останнього ці права не могли бути предметом іпотеки, доказів наявності такої згоди суду не надано, і ТОВ "Екобуд" неправомірно передало ці права в іпотеку ПАТ АКБ "Київ" за оспорюваним договором, а тому цей договір іпотеки є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України в частині передачи в іпотеку квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, як такий, що укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 583 ЦК України. вказаного відповідачі не спростували.

Згідно з частиною 1 статті 316, статті 317, частин 1, 2, 3 статті 319, частин 1,2 статті 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 2, 3, 6 статті 13, пункту 6 частини 1 статті З ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частиною 2-5 статті 13 ЦК України суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки встановлені законом. Одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність і розумність.

Згідно зі статтєю 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІУ у державному реєстрі речових прав реєструються права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 31.05.2018 року у справі № 29/5005/17496/2011).

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції не надав оцінку факту перебування квартири АДРЕСА_2 у власності скаржника ОСОБА_1 .

Так, в матеріалах справи наявне посвідчення Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.07.2012, в якій засвідчено, що квартира АДРЕСА_2 , що складається з 3-х кімнат, житловою площею 59,60 кв.м., загальною площею 114,80 кв.м, дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.06.2012 №985-С/КІ.

Також, в матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2020, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_7 , зареєстрована 17.09.2012 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.07.2012 за ОСОБА_1 .

У вищевказаному витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2020 також зазначено відомості про Іпотекодержателя - ПАТ "Укргазбанк", ТОВ "Екобуд" на підставі рішення апеляційного суду міста Києва від 26.10.2011 та рішення Святошинського району міста Києва від 20.11.2015 у справі №759/14328/15-ц. Судом проаналізовано вищевказані рішення судів з Єдиного державного реєстру судових рішень та встановлено, що предметом їх розгляду була інша квартира - АДРЕСА_9 .

З огляду на вищевказане, судом не вбачається зв`язок між внесенням відомостей про Іпотекодержателя - ПАТ "Укргазбанк", ТОВ "Екобуд" щодо квартири квартира АДРЕСА_2 на підставі вищевказаних судових рішень та цими судовими рішеннями.

При цьому судова колегія враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Dacia S.R.L. v. Моldоvа, згідно з якою скасування національним судом результатів приватизаційного аукціону щодо готелю на формальних підставах у ситуації, коли набувач виконав усі встановлені державою вимоги й кілька років володів об`єктом приватизації, дорівнює позбавленню власності на приватизоване майно.

Таким чином, відмова в задоволені позовних вимог судом першої інстанції з наведених ним підстав може прямо призвести до порушенням права власності ОСОБА_1 на житло, та не відповідає як національному законодавству так і Конвенції про захист прав людини і основоположних Свобод 1950 року.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Позовні вимоги у даній справі спрямовані на захист права власності на житло, захист від звернення стягнення на житло позивача за оспорюваним договором іпотеки.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов помилкових висновків про відмову в задоволенні позову, чим необґрунтовано позбавив позивача, як власника вищевказаної квартири, можливості захистити своє права власності на майно від неправомірних посягань.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийнявши нове рішення про задоволення позову та визнання договору іпотеки від 18.09.2007 недійсним в частині передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 . Щодо заявленої позовної вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Латанюк І.А. зняти заборону відчуження нерухомого майна на квартиру номер АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення її як похідної вимоги, яка підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням недійсним у відповідній частині іпотечного договору від 18.09.2007 № 371д, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк Інною Альфредівною.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у даній справі скасувати, прийняти нове рішення. Позов задовольнити. Визнати недійсним іпотечний договір від 18.09.2007 № 371д в частині передачі в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" квартири номер АДРЕСА_2 , та зобов`язати приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Латанюк І. А. зняти заборону відчуження нерухомого майна на квартиру номер АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.2 ч.1, п. 2 ч. 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, в даному випадку на відповідача-1 та відповідача-2 солідарно.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/23859/16 (910/17833/20) - скасувати. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Визнати недійсним іпотечний договір від 18.09.2007 № 371д, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк Інною Альфредівною, в частині передачі в іпотеку майнових прав Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" на квартиру номер АДРЕСА_2 .

Зобов`язати приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Латанюк І. А. зняти заборону відчуження нерухомого майна на квартиру номер АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобуд" (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, кв. 414; код 31482028), Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, вул. Єреванська,1 м. Київ, код 23697280) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_10 код НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 4 204, 00 грн - за подання позову та 6 306, 00 грн - за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справ №910/23859/16 та №910/23859/16 (910/17833/20) направити до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у випадках, у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 17.11.2021.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко