ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 справа № 924/527/21

За позовом:Державного підприємства «Славутське лісове господарство», м. Славута, Хмельницька обл.
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. ФРУТ», м. Городок, Львівська обл.
про:стягнення 230970,00 грн. заборгованості за поставку товару
Суддя Р.В. Крупник Секретар О.О. Шевчук
Представники сторін:
від позивача:Бровчук М.В. представник;
від відповідача:не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

У березні 2021 ДП «Славутське лісове господарство» звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ «Т.Б. ФРУТ» про стягнення 530050,00 грн., з яких: 299080,00 грн. заборгованості за договором про переведення боргу від 25.11.2019 №74/М/2019 та 230970,00 грн. боргу за позадоговірну поставку за видатковими накладними №ТТН 06538 від 03.12.2019, №ТТН 06539 від 04.12.2019, №ТТН 06540 від 05.12.2019, №ТТН 06691 від 21.12.2019, №ТТН 06692 від 23.12.2019, №ТТН 06778 від 23.12.2019, №ТТН 06779 від 24.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 у справі №924/527/21 роз`єднано позовні вимоги ДП «Славутське лісове господарство» до ТОВ «Т.Б. ФРУТ» про стягнення 299080,00 грн. від вимог ДП «Славутське лісове господарство» до ТОВ «Т.Б. ФРУТ» про стягнення 230970,00 грн.; розгляд позовної вимоги за позовом ДП «Славутське лісове господарство» до ТОВ «Т.Б. ФРУТ» про стягнення 299080,00 грн. ухвалено здійснювати в провадженні у справі № 924/237/21; справу за позовом ДП «Славутське лісове господарство» до ТОВ «Т.Б. ФРУТ» про стягнення 230970,00 грн. виділено в окреме провадження та передано для присвоєння номеру справи автоматизованою системою документообігу.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.05.2021 справу №924/527/21 за позовом ДП «Славутське лісове господарство» до ТОВ «Т.Б. ФРУТ» про стягнення 230970,00 грн. передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №924/527/21 передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 29.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.08.2021.

Ухвалою суду від 09.08.2021 підготовче засідання було відкладено на 30.08.2021.

Ухвалою суду від 30.08.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 20.09.2021.

Ухвалою суду від 20.09.2021 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 11.10.2021.

Розгляд справи 11.10.2021 не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Р.В. Крупника у відпустці.

Ухвалою від 25.10.2021 суд призначив розгляд справи по суті на 08.11.2021.

Представник позивача у судове засідання 08.11.2021 з`явився, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 08.11.2021 не з`явився.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтований тим, що у 2019 році позивачем на підставі видаткових накладних №ТТН 06538 від 03.12.2019, №ТТН 06539 від 04.12.2019, №ТТН 06540 від 05.12.2019, №ТТН 06691 від 21.12.2019, №ТТН 06692 від 23.12.2019, №ТТН 06778 від 23.12.2019, №ТТН 06779 від 24.12.2019 було поставлено відповідачеві товар загальною вартістю 230970,00 грн. Як стверджує позивач, одержавши товар, відповідач за такий не розрахувався. У зв`язку з цим, продавець звернувся до покупця з претензією, однак така залишилася без задоволення. Наведене послугувало підставою звернення позивача до суду із цим позовом про стягнення з відповідача 230970,00 грн.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у справі та/або доказів сплати боргу не подав. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву від 31.03.2021, який подавався до Господарського суду Хмельницької області у межах справи №924/237/21, відповідач зазначив, що видаткові накладні (сума боргу за якими являється предметом цього спору) не підписані зі сторони відповідача, а тому не можуть вважатися належними доказами отримання товару. Тому на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Як вбачається із матеріалів справи, позов обгрунтовано тим, що протягом грудня 2019 ДП «Славутське лісове господарство» (постачальником) було поставлено ТОВ «Т.Б. ФРУТ» (покупцеві) товар (тріска паливна) загальною вартістю 230970,00 грн. (у т.ч. ПДВ 38495,00 грн.), згідно наступних видаткових накладних:

- №ТТН 06538 від 03.12.2019 на суму 37620,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6270,00 грн.);

- №ТТН 06539 від 04.12.2019 на суму 32910,00 грн. (у т.ч. ПДВ 5485,00 грн.);

- №ТТН 06540 від 05.12.2019 на суму 34920,00 грн. (у т.ч. 5820,00 грн.);

- №ТТН 06691 від 21.12.2019 на суму 40200,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6700,00 грн.);

- №ТТН 06692 від 23.12.2019 на суму 32550,00 грн. (у т.ч. ПДВ 5425,00 грн.)

- №ТТН 06778 від 23.12.2019 на суму 21870,00 грн. (у т.ч. ПДВ 3645,00 грн.)

- №ТТН 06779 від 24.12.2019 на суму 30900,00 грн. (у т.ч. 5150,00 грн.).

Позивач стверджує, що товар за вказаними вище видатковими накладними прийнятий відповідачем без зауважень, проте оплачений зі сторони покупця не був.

13.03.2020 ДП «Славутське лісове господарство» надіслано на адресу ТОВ «Т.Б. ФРУТ» претензію про сплату боргу 530050,00 грн. (який складався із 299080,00 грн. боргу за договором про переведення боргу №74/М/2019 від 25.11.2019 та 230970,00 грн. за видатковими накладними №ТТН 06538 від 03.12.2019, №ТТН 06539 від 04.12.2019, №ТТН 06540 від 05.12.2019, №ТТН 06691 від 21.12.2019, №ТТН 06692 від 23.12.2019, №ТТН 06778 від 23.12.2019, №ТТН 06779 від 24.12.2019).

Оскільки виставлена претензія про сплату боргу залишилася без задоволення, позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача у судовому порядку.

Станом на день розгляду справи судом, докази сплати відповідачем заявленого до стягнення боргу у матеріалах справи відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Так, ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (положення ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором поставки, який було укладено в спрощеній формі, шляхом підписання видаткових накладних.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що підписані позивачем видаткові накладні не свідчать про виникнення між сторонами договірних відносин поставки, так як з його сторони видаткові накладні не підписано, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оцінюючи дане твердження відповідача, суд зазначає наступне.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (положення ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 визначено, зокрема, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Із наведеного вбачається, що видаткова накладна як первинний документ має містити особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 927/924/19.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 вказав, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

В даній справі, незалежно від дефектів видаткових накладних за якими позивач просить стягнути заборгованість (відсутність підпису на цих накладних зі сторони відповідача), суд доходить висновку, що факт поставки товару відбувся, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарську діяльність визначено як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 201.1 ст. 201, п. 187.1 ст. 187 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст. 201 цього Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Здійснюючи аналіз наведених норм чинного законодавства України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.06.2021 № 910/23097/17 (12-3гс21) висловила правову позицію, що підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податку на додану вартість при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце. А тому, податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (підрядником) на постачання послуг на користь другої сторони (замовника), може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (п. 4.29 п. 4.31 Постанови).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем підтверджено факт реєстрації ним податкових накладних за видатковими накладними (заборгованість за якими є предметом спору).

Крім цього, на виконання ухвали Господарського суду Хмельницької області від 19.04.2021 у справі № 924/237/21, ГУ ДПС у Хмельницькій області надано відповідь №3546/5/22-01-18-01-07 від 30.04.2021 від 30.04.2021, у якій орган ДПС, зазначив, зокрема, що відповідно до даних ІС «Податковий блок» ДП «Славутське лісове господарство» подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2019 року (реєстраційний номер від 20.01.2020) з додатками до неї. Згідно розділу І «Податкові зобов`язання» Додатку №5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» (реєстраційний номер від 20.01.2020) ДП «Славутське лісове господарство» відображено податкові зобов`язання по контрагенту ТОВ «Т.Б. ФРУТ» у сумі 38495,00 грн. (рядок 54).

За даними Аналітичної системи співставлення сум податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів АІС «Податковий блок» розбіжності (заниження податкових зобов`язань та завищення податкового кредиту або завищення податкових зобов`язань та заниження податкового кредиту) ДП «Славутське лісове господарство» по взаємовідносинах з ТОВ «Т.Б. ФРУТ» за грудень 2019 року відсутні, що свідчить про включення ТОВ «Т.Б. Фрут» до податкового кредиту за грудень 2019 року суми ПДВ в розмірі 38495,00 грн. по вищезазначених податкових накладних.

Враховуючи те, що господарські операції за спірними видатковими накладними відображені у податковому обліку як позивача, так і відповідача, суд дійшов висновку про існування договірних відносин поставки між позивачем та відповідачем згідно видаткових накладних №ТТН 06538 від 03.12.2019, №ТТН 06539 від 04.12.2019, №ТТН 06540 від 05.12.2019, №ТТН 06691 від 21.12.2019, №ТТН 06692 від 23.12.2019, №ТТН 06778 від 23.12.2019, №ТТН 06779 від 24.12.2019.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак, отримавши товар за видатковими накладними, а також одержавши претензію про сплату боргу, у відповідача виник обов`язок оплатити такий товар.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, у встановлений законом строк відповідачем не було оплачено поставлений йому товар, він вважається таким, що прострочив, а заборгованість в розмірі 230970,00 грн. підлягає стягненню з нього в судовому порядку.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню повністю.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3464,55 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б. Фрут» (81500, Львівська обл., м. Городок, вул. Артищівська, буд. 9, корпус 1; ) на користь Державного підприємства «Славутське лісове господарство» (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Кузовкова, буд. 1; ) 230970,00 грн. боргу 3464,55 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021.

Суддя Крупник Р.В.