ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" листопада 2021 р. Справа № 926/3485-б/21

Суддя Господарського суду Чернівецької області Бутирський А.А.,

при секретарі Вівчарюк І.Б.,

розглянувши матеріали справи

за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області, м.Чернівці та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області м. Чернівці

до Приватного акціонерного товариства «Бетон Нова» (, проспект Незалежності, 109 Д, м. Чернівці)

про банкрутство

Представники сторін:

від кредитора Теутуляк С.А. (посвідчення НВ № 000389 від 02.04.2021 р.), Данилюк А.Р. головний спеціаліст-юрисконсульт (довіреність від 29.12.2020 р.), Тунік Г.В. адвокат (довіреність від 01.09.2021 р. )

від боржника не з`явився

У засіданні приймали участь: арбітражний керуючий Унгуряну Д.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернівецької області надійшла заява Головного управління ДПС у Чернівецькій області, м.Чернівці та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, м. Чернівці про банкрутство ПрАТ «Бетон Нова», м. Чернівці.

Ухвалою від 08.09.2021 р. відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Бетон Нова» (, проспект Незалежності, 109 Д, м. Чернівці), визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ПрАТ «Бетон Нова» у розмірі 2 239 935,00 грн., з них: 1 493 290,00 грн. податкового зобов`язання та 746645,00 грн. штрафних санкцій, визнано грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до ПрАТ «Бетон Нова» у розмірі 2 317 542,82 грн., введено процедуру розпорядження майном ПрАТ «Бетон Нова», введено мораторій на задоволення вимог кредиторі, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Унгуряну Доріна Віореловича (свідоцтво № 1402 від 25.07.2013 р., вул. Нагірна, 1, м. Чернівці), попереднє засідання суду призначено на 08.11.2021 р.

09.09.2021 р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Бетон Нова».

До суду із кредиторськими вимогами звернулись: ТОВ «Метінвест-СМЦ» м. Київ із вимогами на суму 919231,74 грн.; ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» із вимогами на суму 70 997 403,76 грн.

Розпорядником майна проведено інвентаризацію майна боржника.

Боржник у судове засідання не з`явився.

Ініціюючий кредитор Головне управління ДПС у Чернівецькій області усно заявив про застосування позовної давності до грошових вимог ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» у частині стягнення 3 % річних.

У судовому засіданні 08.11.2021 р. арбітражний керуючий визнав заявлені вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи суд встановив таке.

Ухвалою від 08.09.2021 р. визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ПрАТ «Бетон Нова» у розмірі 2 239 935,00 грн., з них: 1 493 290,00 грн. податкового зобов`язання та 746645,00 грн. штрафних санкцій та визнано грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до ПрАТ «Бетон Нова» у розмірі 2 317 542,82 грн.

Ухвалою від 08.11.2021 р. визнано грошові вимоги ТОВ «Метінвест-СМЦ» м. Київ до боржника у розмірі 919231,74 (з них: 800470,40 грн. основного боргу, 41269,79 грн. пені, 50915,88 грн., збитків, заподіяних інфляцією, 8545,68 грн. 3 % річних, 18029,99 грн. судового збору) та 4540,00 грн. судового збору за подання заяви заяви з кредиторськими вимогами.

Грошові вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» на суму 70 511 328,99 грн. підтверджуються наступним.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.09.2016 року по справі № 905/4209/14-908/4058/14 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Бетон Нова» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», заборгованість по кредиту в сумі 87 774 994 (вісімдесят сім мільйонів сімсот сімдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) рос. рублів 46 коп., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2015 року становить 35 944 737 (тридцять п`ять мільйонів дев`ятсот сорок чотири тисячі сімсот тридцять сім) грн. 98 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 12 773 033 (дванадцять мільйонів сімсот сімдесят три тисячі тридцять три) рос. рублів 61 коп., що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2015 року становить 5230686 (п`ять мільйонів двісті тридцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 00 коп., пеню за простроченим кредитом в сумі 2 028 461 (два мільйона двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят одна) грн. 51 коп., пеню за простроченими процентами в сумі 1 472 511 (один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі п`ятсот одинадцять) грн. 13 коп., пеню за простроченою комісією в сумі 4156 (чотири тисячі сто п`ятдесят шість) грн. 22 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 72208 (сімдесят дві тисячі двісті вісім) грн. 70 коп., видано судовий наказ.

Станом на 05.10.2021 року Наказ Господарського суду Запорізької області по справі № 905/4209/14-908/4058/14 від 07.10.2016 року знаходиться на примусовому виконанні в межах ВП № 66746932.

Як вбачається з тексту Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.09.2016 року по справі № 905/4209/14-908/4058/14 заборгованість Позичальника перед банком, що стягнута за цим рішенням встановлена станом на 27.03.2015 року (останній день нарахування 26.03.2015 року включно).

У зв`язку з тим, що Позичальником не виконано Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.09.2016 року по справі № 905/4209/14-908/4058/14, Банк здійснив донарахування суми заборгованості позичальника за Кредитним договором, та станом на 08.09.2021 року (останній день нарахування 07.09.2021 року включно) заборгованість ПрАТ «Бетон Нова» перед ПАТ «Промінвестбанк» складає 70 511 328,99 грн. та 4 540,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання цієї заяви, в тому числі:

- Заборгованість за кредитом у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р. по справі № 905/4209/14-908/4058/14 - 87 774 994,46 руб. РФ, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 07.09.2021 року (1 руб. РФ = 0,36746 грн.) становить 32 253 799.46 грн.;

- Заборгованість за відсотками на 27.03.2015р. у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р. по справі № 905/4209/14-908/4058/14 - 12 773 033,61 руб. РФ, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 07.09.2021 року (1 руб. РФ = 0,36746 грн.) становить 4 693 578,93 грн.:

- Заборгованість за процентами по простроченому кредиту (ст. 625 ЦК України з урахуванням п. 2.4. Кредитного договору) за період з 27.03.2015 по 07.09.2021 - 80 455 535,20 руб. РФ, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 07.09.2021 року (1 руб. РФ = 0,36746 грн.) становить 29 564 190,96 грн.;

- Заборгованість ст. 625 ЦК України за ставкою в 3 % річних на зобов`язання за відсотками у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р. по справі №905/4209/14-908/4058/14 (за період 27.03.2015 р. по 26.03.2018 р.) 1 149 572,97 руб. РФ, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 07.09.2021 року (1 руб. РФ = 0,36746 грн.) становить 422422,08 грн.;

- Пеня за простроченим кредитом у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р. по справі № 905/4209/14-908/4058/14 - 2 028 461,51 грн.:

- Пеня за простроченими відсотками у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р. по справі № 905/4209/14-908/4058/14 - 1 472 511,13 грн.:

- Пеня за простроченою комісією у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р.по справі № 905/4209/14-908/4058/14 - 4 156,22 грн.:

- Витрати зі сплати судового збору в справі № 905/4209/14-908/4058/14 в сумі 72208,70 гри.

У частині визнання вимог кредитора на суму 486074,77 грн. заборгованості за ст. 625 ЦК України за ставкою в 3 % річних на зобов`язання за відсотками у відповідності до рішення суду від 07.09.2016р. по справі №905/4209/14-908/4058/14 (за період 26.03.2018 р. по 07.09.2021 р.) слід відмовити з наступних підстав.

За частиною першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Кредитор самостійно обирає спосіб захисту порушеного права. Звернення конкурсного кредитора із заявою з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство є одним із таких способів.

Водночас можливість судового захисту суб`єктивного права особи в разі його порушення, визнання або оспорювання, зокрема, обумовлена строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 7 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Частиною першою статті 223 ГК України визначено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобов`язаннях, визначені у главі 19 ЦК України.

Позовна давність відповідно до статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду (див. висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09).

Позовна давність характеризується наявністю предмета, на який вона спрямовує свою дію. Ним є матеріально-правова вимога особи про захист права або інтересу.

Чинний КУзПБ введений в дію з 21.10.2019 не встановлює спеціальних норм, які регулюють застосування позовної давності у справах про банкрутство, в тому числі її застосування при розгляді кредиторських вимог до боржника. Таких норм не містить і ГК України.

Водночас частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Провадження у справах про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

ЦК України як основний акт цивільного законодавства не містить вичерпного переліку вимог, на які позовна давність не поширюється. Водночас оскільки позовна давність є інститутом цивільного права, вона може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 ГК України).

За змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов`язань, визначених статтею 175 ГК України.

Тому у вирішенні питання застосування позовної давності у справі про банкрутство необхідно керуватися нормами ЦК України, глава 19 "Позовна давність" якого включена до книги першої "Загальні положення", а отже, її положення поширюються не лише на договірні, а й на інші цивільні правовідносини.

У справі, що розглядається, кредитор звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання заяви з грошовими вимогами до боржника у справі про його банкрутство.

Тобто кредитор звернувся до суду в розумінні статті 16 ЦК України з вимогою про захист свого майнового права та інтересу.

За таких умов положення про позовну давність поширюються і на майнові вимоги кредиторів, заявлені до боржника у справі про його банкрутство.

Ураховуючи наведене, у справі про банкрутство при розгляді кредиторських грошових вимог до боржника застосовуються загальні норми цивільного законодавства про позовну давність, визначені у главі 19 "Позовна давність" ЦК України.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульоване із застосуванням слова "лише" (синонім "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, свідчить, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі суд не застосовує позовної давності.

Тобто цією нормою передбачено правило, згідно з яким суб`єктом звернення із заявою про застосування строків позовної давності є виключно сторона у спорі.

У процесуальному праві сторонами у спорі визначаються суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів та на яких поширюється законна сила судового рішення. У визначенні поняття сторони важливе значення має поєднання трьох складових: 1) сторони - головні особи, що беруть участь у справі; 2) сторони перебувають у стані спору про матеріальні права й охоронювані законом інтереси; 3) спір про право й охоронюваний законом інтерес є предметом судового розгляду і вирішення.

Сторонами у господарському процесі є учасники спірного матеріального правовідношення. Такими учасниками у справах позовного провадження є позивач та відповідач (частина перша статті 45 ГПК України).

Натомість провадження у справах про банкрутство має суттєві відмінності від позовного провадження, в тому числі щодо кола учасників таких правовідносин. Провадження у справі про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження.

Передусім це зумовлено особливістю розгляду справ про банкрутство, що полягає у застосуванні специфічних способів захисту її учасників, особливостях процедури банкрутства в рамках якої здійснюється виконання зобов`язань майново-господарського характеру і сплати податків та інших обов`язкових платежів, стадій, інших елементів.

Тож норми глави 19 ЦК України про позовну давність повинні застосовуватися у відносинах банкрутства із урахуванням цих особливостей розгляду, цілей правового регулювання, порядку провадження у справах про банкрутство, правового статусу учасників тощо.

Однією з таких особливостей є розгляд судом вимог конкурсного кредитора до боржника у процедурі розпорядженням майном боржника.

Абзацом першим частини шостої статті 45 КУзПБ визначено, що кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

КУзПБ наділяє кредиторів (у розумінні абзацу десятого частини першої статті 1 КУзПБ, окрім тих хто ініціював провадження у справі про банкрутство), з моменту подання заяви, передбаченої абзацом першим частини першої статті 45 КУзПБ (див. пункти 56.19, 56.20 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19).

Суд звертає увагу, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. На відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство має за мету задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника, а у разі можливості такого задоволення - відновлення платоспроможності боржника. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності кредиторів.

Досягнення цієї мети є можливим у разі гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

Визначальну роль у забезпеченні наведених гарантій відіграє особливий статус кредитора у процедурі банкрутства, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство (принцип конкурсного імунітету кредиторів). Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної судової процедури.

Зміст такого принципу полягає в обмеженні дій недобросовісних кредиторів, спрямованих на використання цивільно-правових засобів з метою отримання задоволення за своїми вимогами, що може зашкодити майновим інтересам інших кредиторів, а також боржника, який зі свого боку своїми діями може завдати шкоди інтересам кредиторів через формування кредиторської заборгованості із заінтересованим кредитором (так званий "дружній кредитор"), приховування майна тощо.

Реалізація цих обмежень є можливою за умови надання учасникам, які беруть участь у розгляді заяви кредитора, ефективного інструменту реалізації наявних прав на заперечення щодо визнання вимог заяви кредитора.

Вочевидь, що в такому процесі інститут позовної давності, який, з одного боку, дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин, а з іншого - забезпечує визначеність, передбачуваність та стабільність цивільних правовідносин, є дієвим інструментом захисту прав та інтересів кредиторів проти несумлінних дій його боржника та інших кредиторів і навпаки.

КУзПБ не встановлює, якого змісту можуть бути ці заперечення, та не обмежує суб`єктів, наділених на подання таких заперечень у їх виборі, в тому числі викладення в них заяви про застосування позовної давності, вимог щодо форми якої чинне законодавство не передбачає, тоді як право на їх подання спрямоване на унеможливлення переважного задоволення вимог одних кредиторів на шкоду іншим та дотримання балансу прав і інтересів кожного з учасників такого розгляду.

Тож очевидно, що в цьому разі слід застосовувати розширювальне тлумачення поняття "сторона спору", яке закріплено у частинах третій, четвертій статті 267 ЦК України, включаючи до кола таких суб`єктів учасників, які беруть участь у розгляді кредиторських вимог, - інших кредиторів, розпорядника майна та боржника.

За таких умов буде враховано як природу та суть інституту позовної давності, так і особливості та цілі провадження у справі про банкрутство, а також забезпечено урахування та захист прав й інтересів кожного з учасників такого розгляду.

Відтак, для цілей застосування частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України під час розгляду таких вимог стороною, яка може зробити заяву про застосування позовної давності, слід розуміти інших кредиторів, боржника та розпорядника майна боржника (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 р. у справі № 916/4644/15).

Як зазначено вище, ініціюючий кредитор Головне управління ДПС у Чернівецькій області усно заявив про застосування позовної давності до грошових вимог ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» у частині стягнення 3 % річних, що є підставою для відмови у визнанні вимог, нарахування яких виходить за межі позовної давності.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, попереднє засідання господарського суду проводиться не пізніше 70 календарних днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду. Про попереднє засідання суду повідомляються сторони, а також інші учасники провадження у справі про банкрутство, визнані такими відповідно до цього Кодексу. У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 202, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області до боржника у сумі: 1 493 290,00 грн. податкового зобов`язання; 746645,00 грн. штрафних санкцій; 11350,00 грн. судового збору; 27000,00 грн. авансування винагороди арбітражному керуючому.

2. Визнати грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до боржника у розмірі 2 317 542,82 грн. боргу; 11350,00 грн. судового збору; 27000,00 грн. авансування винагороди арбітражному керуючому.

3. Визнати грошові вимоги ТОВ «Метінвест-СМЦ» м. Київ до боржника у розмірі 919231,74 грн. (з них: 800470,40 грн. основного боргу, 41269,79 грн. пені, 50915,88 грн., збитків, заподіяних інфляцією, 8545,68 грн. 3 % річних, 18029,99 грн. судового збору) та 4540,00 грн. судового збору за подання заяви заяви з кредиторськими вимогами.

4. Визнати грошові вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» до боржника на суму 70 511 328,99 грн. та 4540,00 грн. судового збору за подання заяви заяви з кредиторськими вимогами.

5. У визнанні вимог ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» на суму 486074,77 грн. відмовити.

6. Розпоряднику майна протягом десяти днів після винесення цієї ухвали повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.

7. Збори кредиторів та комітету кредиторів провести 29.11.2021 р.

8. Підсумкове засідання відбудеться 20.12.2021 року о 11 год. 30 хв.

9. Копію цієї ухвали надіслати кредиторам, боржнику, розпоряднику майна, державному реєстратору та держаному органу з питань банкрутства.

Ухвала набрала чинності 15.11.2021 р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя А.А. Бутирський