ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.11.2021 Справа № 908/3283/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун Віталій Леонідович розглянувши в порядку наказного провадження заяву подану 11.11.21 через систему «Електронний суд» про видачу судового наказу

заявник (стягувач): ПАТ Запоріжжяобленерго в особі Якимівського МРЕМ, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14

до боржника: ТОВ Радивонівське комунальне підприємство, Запорізька обл., с. Радивонівка, вул. Центральна, 1

про стягнення 40 488,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

11.11.21 до господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла заява ПАТ Запоріжжяобленерго в особі Якимівського МРЕМ про видачу судового наказу про стягнення з боржника ТОВ Радивонівське комунальне підприємство 40 488,22 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 16.12.14 № 60.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.21 вказану заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Наказне провадження, відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 ст. 147 та ч. 1 ст. 148 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Положеннями ст. 150 ГПК України визначено форма і зміст заяви про видачу судового наказу.

Так, згідно із ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст. 150 ГПК України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення 40 488,22 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 16.12.14№ 607а, яка складається з: 27 019,21 грн. пені, 11 009,36 грн. інфляційних нарахувань та 2 459,65 грн. 3 % річних заявник посилається на порушення боржником свої зобов`язань за договором від 16.12.14 № 60 з вересня 2017 р. по квітень 2019 р. щодо оплати спожитої електричної енергії.

У підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, до заяви додані, зокрема, копія договору від 16.12.14 № 60 (з додатками), рахунок від 31.07.17 № 60/7а на оплату спожитої у липні 2017 р. електричної енергії по договору від 01.01.19 № 60 на суму 74 220,28 грн., розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань.

Так, згідно із розрахунками стягувача пеня, 3 % річних та інфляційні нараховано за порушення грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії № 60 по рахункам виставленим за період з липня 2017 р. по грудень 2018 р.

Разом з тим, зазначаючи про порушення боржником свої грошових зобов`язань за договором 16.12.14 № 60 щодо оплати спожитої електричної енергії за період з вересня 2017 р. по квітень 2019 р., заявником не надано до заяви підтверджуючих таке порушення документів, зокрема, рахунків виставлених на оплату спожитої електричної енергії та актів про спожиту боржником протягом розрахункового періоду активну електричну енергію.

Крім того, вбачається, що заявник у своїй заяві про видачу судового наказу посилається на порушення боржником умов договору від 16.12.14 № 60. Попри це, до заяви надано лише рахунок від 31.07.17 № 60/7а на оплату спожитої у липні 2017 р. електричної енергії по договору від 01.01.19 № 60, тобто по іншому договору, на який заявник у заяві не посилається та копія якого до заяви не надана.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України щодо надання копій документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Також суд зазначає, що заявником у порушення п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві не зазначено повне найменування заявника і боржника.

Відповідно до п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Судом роз`яснюється заявнику, що згідно із ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 147, 148, 150, 151, 152, 153, 155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ Запоріжжяобленерго в особі Якимівського МРЕМ у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ Радивонівське комунальне підприємство 40 488,22 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 16.12.14№ 60, з якої: 27 019,21 грн. пені, 11 009,36 грн. інфляційних нарахувань та 2 459,65 грн. 3 % річних

Копію цієї ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя В.Л. Корсун