ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 листопада 2021 року Справа № 903/366/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП», Харківська обл., Чугуївський р-н, землі Кочетокської сільради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ», м.Луцьк

про визнання договору недійсним

Суддя Шум М. С.

Секретар судового засідання: Вижовець М. О.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП» в позовній заяві від 19.05.2021 просить суд визнати недійсним договір про надання послуг №34 від 01.04.2017, що укладений з відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що спірний договір зі сторони відповідача підписаний невстановленою особою.

Ухвалою суду від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.11.2021 розгляд справи по суті відкладено на 16.11.2021.

Відповідні ухвали суду надсилалися на юридичну адресу відповідача ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» (вул. Винниченка, 26, м.Луцьк, Волинська область), проте усі вони повернуті на адресу суду органами поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частинами 2, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» є вул. Винниченка, 26, м.Луцьк, Волинська область.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Будь-якої іншої адреси для надсилання поштової кореспонденції ТзОВ Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» суду не повідомлялося.

Пункт 3 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив фактичні обставини справи:

01.04.2017 між позивачем ТзОВ «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП» в особі директора Савенко І. І., що діє на підставі Статуту та відповідачем ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» в особі директора Коваленко Д. В., що діє на підставі Статуту укладено договір про надання послуг №34 відповідно до п. 1 якого у порядку на умовах, визначених цим договором, відповідач зобов`язується за завданням позивача протягом визначеного в договорі строку надавати за плату наступні послуги: послуги зі збору та утилізації матеріалів тари та пакування, а позивач зобов`язується оплачувати надані послуги.

На виконання умов договору 03.04.2017, 04.04.2017 між сторонами підписано акти №ОУ-0403/03, №ОУ-0404/05 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 81 480 грн. 00 коп. Згідно з актами послуги виконано якісно та в повному обсязі, сторони претензій та зауважень одна до одної не мають.

Позивач перерахував відповідачу кошти на суму 34 316 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням №701 від 28.04.2017 з призначенням платежу: плата за послуги зі збору та утилізації матеріалів тари та пакування по договору №34 від 01.04.2017.

Згідно з долученим актом звірки взаємних розрахунків, що підписані та скріплені печатками сторін, заборгованість позивача на користь відповідача станом на 01.05.2017 становить 47 164 грн. 00 коп.

03.05.2017 між позивачем ТзОВ «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП», як боржником, в особі директора Савенко І. І., що діє на підставі Статуту, відповідачем ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ», як первісним кредитором, в особі директора Коваленко Д. В., що діє на підставі Статуту та ТзОВ «Перша Ініціативна Група», як новим кредитором, в особі директора Гусарова К. О., що діє на підставі Статуту укладено договір відступлення права вимоги №15. Відповідно до п.п. 2, 2.1, 3 договору до ТзОВ «Перша Ініціативна Група» переходить право вимагати (замість відповідача - ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ») від позивача - ТзОВ «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП» належного та реального виконання обов`язку зі сплати суми у розмірі 47 164 грн. 00 коп. за договором №34 від 01.04.2017. До ТзОВ «Перша Ініціативна Група» переходить право вимоги ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» за договором №34 від 01.04.2017 в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

11.05.2017 позивачем перераховано ТзОВ «Перша Ініціативна Група» кошти в сумі 47 164 грн. 00 коп. з призначенням платежу: за послуги по утилізації матеріалів тари та пакування по договору №15 від 03.05.2017.

Позиція позивача в обґрунтування позовної вимоги про визнання недійсним договору про надання послуг №34 від 01.04.2017, що укладений з ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАС» обґрунтована тим, що під час аналізу змісту оспорюваного договору позивачем виявлено, що підпис від імені директора відповідача - ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» Коваленко Д.В. в оспорюваному договорі істотно відрізняється від підписів даної особи, які наявні у актах виконаних робіт до цього договору та у договорі відступлення права вимоги №15 від 03.05.2017. Відтак, позивач вважає, що договір про надання послуг №34 від 01.04.2017 підписаний невідомою особою.

ТзОВ «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП» стверджує, що оспорюваний договір є недійсним у зв`язку із недотриманням вимог ч.2 ст. 203, ч. 2 ст. 207, ч.ч. 1, 3 ст. 237, ч.1 ст. 238 ЦК України.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та доводам позивача, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому, судом враховано такі приписи чинного законодавства та висновки ВС:

У відповідності до пункту першого частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Як визначено частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина друга статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Підставою вважати, що спірний договір підписаний не директором ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» Коваленко Д. В., проте невідомою особою, позивач зазначає візуальну несхожість підписів у відповідному договорі та актах до нього. Жодних інших допустимих доказів на підтвердження позиції ТзОВ «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП» не зазначає, до матеріалів позовної заяви не долучає.

Підписання правочину директором відповідача підтверджується наявністю на спірному договорі відтиску печатки відповідача, як юридичної особи. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Дійшовши висновку про наявність на оскаржуваному договорі печатки товариства та враховуючи той факт, що суду не надано доказів її втрати, так само і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, у суду немає підстав вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі позивача.

Схожих за своїм змістом висновків дійшов ВС у складі КГС в постанові від 23.07.2019 № 918/780/18.

В силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Суд також зауважує, що визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК України у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, можливе лише у тому випадку, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

В даному випадку судом встановлено наявність доказів, що підтверджують вчинення ТзОВ «ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУП» та ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ПОЛІ-ПЛАСТ» дій, спрямованих на виконання оспорюваного договору і його схвалення: підписання актів виконаних робіт, перерахування коштів в оплату відповідних послуг.

Настання передбачених статтею 241 ЦК України наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів та ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/11079/17, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16 та від 01.10.2019 у справі №910/8287/18.

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Натомість, судом встановлено, що оспорюваний договір про надання послуг є повністю виконаним обома його сторонами, про що підтверджують долучені до матеріалів справи документи: акти, платіжні доручення з врахуванням договору про відступлення права вимоги та оплати коштів належному кредиторові.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору про надання послуг №34 від 01.04.2017.

Схожі висновки зробив ВС у складі КГС в постановах від 10.04.2018 №910/11079/17, від 24.02.2021 №926/2308/19.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 18.11.2021

Суддя М. С. Шум