РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2021Справа № 910/10475/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"

до: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про: стягнення 21 954 123, 90 грн

Суддя: Людмила ШКУРДОВА

секретар с/з Лисенко А.І.

Представники сторін:

від позивача - Аксарін Р.М.. за дов.

від відповідача - Остапенко С.Л., за ордером.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 21 954 123, 90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 відкрито провадження у справі №910/10475/21 за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №0119-01024 від 07.05.2019, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 20 433 511,59 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 663 309,74 грн; інфляційні втрати в розмірі 567 447,72 грн, пеню в розмірі 289 854,85 грн.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач щодо задоволення позову заперечував, вказуючи, що відповідно до законодавства України він, може сплачувати позивачу вартість електричної енергії з метою врегулювання небалансів виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку, відтак, за твердженнями відповідача, неповна та несвоєчасна оплата учасниками ринку грошових коштів перешкоджає своєчасному розрахунку з позивачем. Відповідач зазначає, що позивач не надав доказів направлення рахунків відповідачу. Щодо стягнення штрафних санкцій відповідач зазначає, що, з огляду на особливий порядок розрахунків на ринку електричної енергії, відповідач не може користуватись грошовими коштами зі спеціальним режимом використання (тим більше за відсутності таких коштів на спеціальному рахунку), відтак нарахування штрафних санкцій є безпідставним.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивачем зазначено, що Правилами ринку, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 визначений обов`язок щодо надіслання платіжного документа, рахунку позивачу саме відповідачем. Норми Закону України «Про ринок електричної енергії» не містить заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників на поточний рахунок із спеціальним режимом, передбачена можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

Відповідачем подано клопотання про зменшення суми штрафних санкцій, в якому відповідач просить суд зменшити розмір пені, 3% річних, інфляційних втрат на 95%, посилаючись на те, що позивачу не завдано збитків внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання; у зв`язку з систематичним порушенням учасників ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує коштів для належного проведення ОСП розрахунків.

Позивачем подані пояснення по справі, в яких позивач повторно зазначив про те, що обов`язок щодо надіслання платіжного документа, рахунку позивачу покладено на відповідача.

Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що у договорі відсутнє посилання на сплату коштів за електроенергію виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання.

В судовому засіданні 21.09.2021 закрито підготовче провадження, призначено здійснювати розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 02.11.2021 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (ТОВ «Запоріжжяелектропостачання») та Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (НЕК «Укренерго») укладено Договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання Товариства до умов публічного договору про врегулювання небалансів електричної енергії з датою акцептування 07.05.2019, ідентифікатором Договору №0119-01024 (далі - Договір), типовою форма якого є Додатком №1 до Правил ринку, затверджених Постановою №307 від 14.03.2018 НКРКЕП (далі - Правила ринку).

До Договору НЕК «Укренерго» були внесені зміни, які були затвердженні Наказом №85 від 06.03.2020, Наказом №6 від 05.01.2021, Наказом №303 від 01.06.2021, у зв`язку з внесенням змін НКРЕКП до Правил ринку.

Відповідно до п. 1.1. договору визначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

Пунктом 1.2. договору визначено, що на підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

Згідно з п. 1.3. договору, СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.

У пункті 1.4. договору визначено, що ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 року №307 (далі - Правила ринку).

Відповідно до п.1.1.2 гл.1.1, п.1.11.1 та п. 1.11.8 гл. 1.11 розділу І Правил ринку система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами. За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії.

АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Позивач як учасник ринку використовує у своїй діяльності систему управління ринком через мережу Інтернет за http://mms.ua. energy/.

Пунктом 1.9.1 гл. 1.9 розділу І Правил ринку затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018 (далі - Правила ринку) передбачено, що ОСП забезпечує функціонування балансуючого ринку, а також здійснює купівлю-продаж небалансів електричної енергії.

Згідно з ч.6 ст.70 Закону України "Про ринок електричної енергії" вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку.

Відповідно п. 1.5. договору, врегулювання небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Згідно з п. 2.1, 2.2 договору, вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Відповідно до п. 5.1 договору, виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього Договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Пунктом п. 5.6. договору визначено, що подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Питання розрахунків на ринку електричної енергії, в тому числі обчислення небалансів електричної енергії, визначені розділом V Правил. Зокрема, п.п. 5.14.1 - 5.14.3 гл. 5.14 розділу V Правил ринку передбачено, що розрахунки за небаланси електричної енергії включають обчислення небалансу електричної енергії шляхом проведення розрахунків для кожного торгового дня: небалансів електричної енергії кожної СВБ для кожного розрахункового періоду торгового дня; кредиту та дебету за небаланси електричної енергії для кожної СВБ для кожного розрахункового періоду торгового дня.

Дані розрахунків за небаланси електричної енергії складаються із законтрактованих обсягів купівлі-продажу електричної енергії, графіків відпуску/відбору, диспетчерських команд балансуючого ринку, цін небалансу електричної енергії і сертифікованих даних комерційного обліку. У кожній зоні небаланс електричної енергії кожної СВБ обчислюється з урахуванням балансуючої електричної енергії, поставленої (та оплаченої) будь-якою одиницею постачання послуг з балансування учасника ринку з групи цієї СВБ.

Згідно з п. 5.25.1 гл. 5.25 розділу V Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.

Розділом VII Правил ринку визначені питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за небаланси електричної енергії. Зокрема, відповідно до п. 7.3.1 гл. 7.3 розділу VII Правил ринку АР (відповідач) на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Відповідно до п. 5.7. договору, якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язується повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП.

Згідно з п. 5.9. договору, ОСП надає СВБ два примірники Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів (далі - Акт), підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано.

Відповідно до п.5.10. договору, СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони акта.

Відповідач, на якого відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про ринок електричної енергії" покладені функції адміністратора розрахунків, сформував, у відповідності до Правил ринку у Системі управління ринком рахунки за небаланси електричної енергії за Договором за період з 1-ої декади серпня 2019 року по III-тю декаду січня 2021 року, однак відповідач не здійснив оплату рахунків в повному обсязі, в зв`язку з чим на час звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем склала 20 433 511,59 грн.

В зв`язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу під час розгляду даної справи судом, сума боргу відповідача перед позивачем склала 6 639 948,19 грн. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 13 793 563,40 грн підлягає закриттю.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.3.3 Договору визначено, що ОСП зобов`язаний виконувати розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що СВБ має право отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених правилами ринку.

Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості позивачу в повному обсязі, наявність заборгованості не спростовано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6 639 948,19 грн - суми основного боргу.

Відповідач в свою чергу заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання відповідно до ст. 614 ЦК України у зв`язку з несвоєчасною та неповною сплатою коштів учасниками балансуючого ринку на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, що перешкоджає своєчасному розрахунку із позивачем.

Однак, вказані заперечення відповідача суд відхиляє, оскільки наведена позивачем обставина не може бути підставою для звільнення його від обов`язку з виконання самого зобов`язання за Договором, а лише підставою для звільнення від відповідальності за його порушення, що не є предметом даного спору. Більше того, будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів відповідачем подано не було.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 663 309,74 грн; інфляційні втрати в розмірі 567 447,72 грн, пеню в розмірі 289 854,85 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.2. Договору у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - Акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок позивача 3 % річних, інфляційних втрат, пені є арифметично вірним.

Відповідачем подано клопотання про зменшення суми штрафних санкцій, в якому відповідач просить суд зменшити розмір пені, 3% річних, інфляційних втрат на 95%, посилаючись на те, що позивачу не завдано збитків внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання; у зв`язку з систематичним порушенням учасників ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує коштів для належного проведення ОСП розрахунків.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

Згідно зі ст.217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 (постанова від 18.03.2020) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, інфляційних втрат як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат на 95 %. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог. Судові витрати в частині позовних вимог, провадження по яким закрито та розміру зменшених штрафних санкцій покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 13 793 563,40 грн - суму боргу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (69063, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.35, ) 6 639 948 (шість мільйонів шістсот тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 19 коп - суму основного боргу, 33 165 (тридцять три тисячі сто шістдесят п`ять) грн 48 коп - 3 % річних, 28 372 (двадцять вісім тисяч триста сімдесят дві) грн 38 коп - інфляційні втрати, 14 492 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн 74 коп - пеню та 329 311 (триста двадцять дев`ять тисяч триста одинадцять) грн 86 коп - витрати по сплаті судового збору.

4. В задоволені іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Дата складення тексту рішення: 15.11.21