ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. м. Київ Справа № 911/1614/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КРІСТАЛБУД (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Щаслива, буд. 44, оф. 132)

до Товариства з обмеженою відповідальністю ТРП ПРОД (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Купріна, буд. 10)

про розірвання договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. та стягнення 1848000,00 грн. грошових коштів, у тому числі 474000,00 грн. сплаченої суми авансу, 1368000,00 грн. пені, 6000,00 грн. штрафу,

секретар судового засідання: Сех І.С.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРІСТАЛБУД» (далі ТОВ «КРІСТАЛБУД», позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» (далі ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ», відповідач) про розірвання договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. та стягнення 1848000,00 грн. грошових коштів, у тому числі 474000,00 грн. сплаченої суми авансу, 1368000,00 грн. пені, 6000,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати договір будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. та стягнути з відповідача 474000,00 грн. сплаченої суми авансу, 1368000,00 грн. пені, 6000,00 грн. штрафу, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.07.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.07.2021 р.

Підготовче засідання відкладалось.

06.08.2021 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив б/н від 05.08.2021 р. (вх. № 18849/21 від 06.08.2021 р.), за змістом якого останній проти позову заперечує та зазначає, що технічне завдання № 45 від 29.04.2020 р., додане до позову, не має відношення до договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., адже предметом даного договору є виконання робіт по улаштуванню вентильованих фасадів з композитних панелей багатоквартирного житлового будинку. Між тим, зазначене технічне завдання № 45 від 29.04.2020 р. співпадає з іншим договором будівельного підряду № 8813 від 07.08.2020 р., укладеним між ТОВ «КРІСТАЛБУД» та ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» на виконання робіт по утепленню фасаду багатоквартирного житлового будинку, про який позивач замовчує. Відповідач здійснював роботи на об`єкті позивача ще до укладення договору № 8824 від 11.08.2020 р., а саме - за договором № 8813, роботи за яким повинні були завершитись до 07.11.2020 р. Однак, такі роботи не були завершені з вини позивача, що потягнуло за собою прострочення як виконання робіт, так і оплат за таке виконання.

Відповідач зазначав, що позивач жодного разу не звертався до відповідача із вимогою, з якої б вбачалося, що відповідач не виконує умови укладених договорів, що необхідно їх розпочати або виконати в строк, що розпочаті роботи затягуються з вини відповідача тощо. З моменту передання документів за договором будівельного підряду № 8813 та договором будівельного підряду № 8824, позивачем не було заявлено жодної претензії, вимоги, не було складено жодного акту, не було направлено на адресу відповідача жодного листа. Також позивачем не було надано та підписано для можливості зробити проміжні акти виконаних робіт форму 19, адже позивач відмовляється передавати об`єми та площі згідно договору для виконання робіт. В адресованій позивачу претензії/повідомленні від 25.02.2021 р. відповідач вказував, що при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією зі сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Тому відповідач попередив позивача, що до повного виконання позивачем обов`язків за договором підрядник зупиняє подальше виконання робіт на об`єкті по вулиці Кришталева, 1а в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Претензію/повідомлення разом із повторно наданими актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за січень 2021 року, актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за лютий 2021 року, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2021 року, підсумковою вартістю ресурсів за січень 2021 року було направлено на адресу позивача. Жодної відповіді, оплат, інших вимог від позивача на адресу відповідача не надходило.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що саме позивач порушив умови договору та винен в зупиненні робіт. Намагання останнього не надати для виконання відповідачу вказаних у договорах об`ємів, несвоєчасні оплати вже виконаних робіт є недобросовісністю позивача, що виключає застосування до відповідача відповідальності за договором, а також використання позивачем таких способів захисту, як розірвання договору та повернення перерахованих за договором сум.

08.09.2021 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 07.09.2021 р. (вх. № 21042/21 від 08.09.2021 р.), за змістом якої позивач вважає відзив відповідача необґрунтованим, оскільки ТОВ КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ посилається на укладений між позивачем та відповідачем договір будівельного підряду № 8813 від 07.08.2020 р., правовідносини за яким не є предметом спору у даній справі. Окрім того, позивач зазначає, що на підтвердження виконання відповідачем умов договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. останнім надано акти форми КБ-2в та КБ-3 за іншим договором будівельного підряду № 8813 від 07.08.2020 р. Водночас, позивач виконав свої зобов`язання за договором № 8824 від 11.08.2020 р. та виплатив відповідачу аванс в розмірі 474000,00 грн., підтвердженням чому є платіжне доручення № 866 від 28.08.2020 р. на суму 274000,00 грн., платіжне доручення № 1068 від 06.10.2020 р. на суму 100000,00 грн., платіжне доручення № 1140 від 21.10.2020 р. на суму 100000,00 грн. У свою чергу, відповідачем взяті на себе зобов`язання за договором будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. виконані не були, що підтверджується відсутністю доказів зворотного, та з огляду на що вимоги позивача у даній справі є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.09.2021 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2021 р.

Як було з`ясовано судом, відповідно до витягу № 5 від 07.10.2021 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ () змінив найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю ТРП ПРОД та адресу місцезнаходження на: 87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Купріна, буд. 10.

Отже, з огляду на встановлену судом зміну найменування відповідача, подальший розгляд даної справи здійснюється з урахуванням зазначеної обставини.

07.10.2021 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшла заява б/н від 08.10.2021 р. (вх. № 23452/21 від 07.10.2021 р.), за змістом якої останній проти позовних вимог заперечує та просить розглядати справу без участі представника відповідача. Як вбачається із вказаної заяви, в ній зазначені попередні найменування та адреса відповідача.

08.10.2021 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшло клопотання б/н від 07.10.2021 р. (вх. № 23482/21 від 08.10.2021 р.), за змістом якого останній позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без участі представника позивача.

У судове засідання 11.10.2021 р. представники позивача та відповідача не з`явились.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.10.2021 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 08.11.2021 р. та повідомлено відповідача про розгляд справи за новою адресою місцезнаходження.

У судове засідання 08.11.2021 р. представники позивача та відповідача не з`явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Поряд з цим, згідно з ч. 4 ст. 202 ГПК України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням наведеного, в судовому засіданні 08.11.2021 р. було прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши висловлені свого часу у підготовчому провадженні пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

11 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРІСТАЛБУД» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю ТРП ПРОД) (підрядник) було укладено договір будівельного підряду № 8824, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на умовах та у строк, передбачений чинним договором, виконати роботи по улаштуванню вентильованих фасадів з композитних панелей багатоквартирного житлового будинку по вул. Кришталева, 1а в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (далі роботи), а замовник зобов`язується прийняти й оплатити вказані роботи на умовах та у строк, передбачений чинним договором.

Датою початку виконання робіт за чинним договором є 17.08.2020 р. (п. 2.1 договору).

У відповідністю з п. 2.3 договору сторони погодилися, що роботи за чинним договором повинні бути виконані у строк до 05.10.2020 р.

Згідно з п. 3.3 договору розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування коштів платіжним дорученням на поточний рахунок виконавця в такому порядку: авансовий платіж: 274000,00 грн. на виготовлення касет - згідно поданої заявки керівником проекту на оплату авансового платежу після підписання цього договору; 100000,00 грн. на оренду люльок - згідно поданої заявки керівником проекту на оплату авансового платежу; 100000,00 грн. на виконання робіт - згідно поданої заявки керівником проекту на оплату авансового платежу, через 14 робочих днів після початку виконання робіт. Поетапна оплата: протягом 5 робочих днів з моменту підписання актів виконаних робіт. Остаточна оплата: протягом 5 робочих днів з моменту підписання актів виконаних робіт та згідно актів звірки.

Підрядник зобов`язаний виконати передбачені в п.п. 1.1, 1.2 чинного договору роботи, на вказаних в ньому умовах, а також дотримуватись усіх інших передбачених даним договором зобов`язань (пп. 6.2.2 п. 6.2 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що прийом-передача виконаних підрядником робіт оформлюється наступними документами: двостороннім актом приймання виконаних будівельних робіт (складається за примірною формою КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт»); довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (складається за примірною формою КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт»); двостороннім актом приймання виконаних прихованих будівельних робіт (в разі виконання прихованих робіт).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 05.10.2020 р. (п. 12.1 договору).

27.08.2020 р. між ТОВ «КРІСТАЛБУД» (замовник) та ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» (підрядник) було укладено додаткову угоду № 1 до договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., відповідно до якої сторони погодили викласти пункт 9.3 розділу 9 договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. в наступній редакції: « 9.3 у випадках порушення підрядником своїх зобов`язань за даним договором, замовник має право на відшкодування підрядником матеріальних збитків, завданих даним порушенням, а також на стягнення пені та штрафу у наступних випадках та у зазначених розмірах: пп. 9.3.1 за порушення строків виконання робіт, встановлених у п. 2.2 чинного договору, підрядник сплачує пеню у розмірі 6000,00 грн. за кожен день прострочення; пп. 9.3.2 за порушення строків виконання робіт, встановлених у п. 2.2 чинного договору, більше, ніж на 10 (десять) робочих днів, підрядник сплачує штраф у розмірі 6000,00 грн.».

ТОВ «КРІСТАЛБУД» на виконання умов договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. було перераховано на користь ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» аванс у загальному розмірі 474000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 866 від 28.08.2020 р. на суму 274000,00 грн., № 1068 від 06.10.2020 р. на суму 100000,00 грн., № 1140 від 21.10.2020 р. на суму 100000,00 грн.

Факт отримання вказаних коштів відповідачем не заперечується.

Як зазначалося вище, за умовами укладеного між сторонами договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., роботи мали бути виконані відповідачем до 05.10.2020 р.

Між тим, як слідує з позову, ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» не виконало роботи, передбачені умовами договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., у зв`язку з чим ТОВ «КРІСТАЛБУД» було надіслано на адресу ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» претензію б/н від 01.04.2021 р., за змістом якої позивач зазначав, що договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін. Отже, ТОВ «КРІСТАЛБУД», у зв`язку із невиконанням ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» своїх зобов`язань за договором будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., звертається з даною претензією з повідомленням про розірвання (припинення дії) даного договору та вимогою про повернення авансового платежу за договором № 8824 від 11.08.2020 р. в загальній сумі 474000,00 грн., а також з вимогою сплатити штрафні санкції, а саме 1068000,00 грн. пені та 6000,00 грн. штрафу.

На підтвердження надіслання відповідачеві вказаної претензії позивачем надано до матеріалів справи копії поштової накладної № 650 від 08.04.2021 р., фіскального чеку № 55 від 08.04.2021 р. та опису вкладення в цінний лист від 08.04.2021 р. на ім`я ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, 3-К, оф. 10).

Позивач зазначає, що відповідь на претензію отримано не було, аванс не повернуто, у зв`язку з чим ТОВ «КРІСТАЛБУД» і звернулось з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За змістом ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Поряд з цим, за приписами статей 188 ГК України та 525 ЦК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Враховуючи наведені приписи законодавства, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Слід зазначити, що статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у даній справі, з огляду на таке.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначав, зокрема, що з моменту передання документів за договором будівельного підряду № 8813 та договором будівельного підряду № 8824, позивачем не було заявлено жодної претензії, вимоги, не було складено жодного акту, не було направлено на адресу відповідача жодного листа. Натомість, у власній претензії/повідомленні від 25.02.2021 р. відповідач вказував позивачу на те, що при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Відповідач попередив позивача, що, до повного виконання позивачем обов`язків за договором, підрядник зупиняє подальше виконання робіт на об`єкті по вулиці Кришталева, 1а в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Претензію/повідомлення разом із актами, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та підсумковою вартістю ресурсів було направлено на адресу позивача, однак відповіді на адресу відповідача не надходило. З огляду на викладене, відповідач вважає, що саме позивач порушив договірні умови та винен в зупиненні робіт.

Зазначені заперечення відповідача суд не вважає обґрунтованими, оскільки претензія/повідомлення від 25.02.2021 р., на яку посилається відповідач та до якої долучені підписані лише з боку підрядника акти виконаних робіт, стосується іншого договору, укладеного між сторонами, а саме договору будівельного підряду № 8813 від 07.08.2020 р.

Також судом відхиляється посилання відповідача на ту обставину, що 25.02.2021 р. ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» зверталось до позивача з листом № 27, в якому просило здійснити авансовий платіж у розмірі 200000,00 грн. за договором № 8824 від 11.08.2020 р. для завершення робіт, що, на думку відповідача, підтверджує факт виконання робіт за договором № 8824 ще в лютому 2021 року, оскільки будь-яких доказів направлення/вручення/отримання вказаного листа ТОВ «КРІСТАЛБУД» до матеріалів справи не надано.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» було порушено строки виконання передбачених договором будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. робіт, і наведена обставина не була спростована відповідачем.

Доказів виконання відповідачем робіт, передбачених договором будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., матеріали справи також не містять.

При цьому, суд відзначає також і відсутність у матеріалах справи доказів звернення відповідача до позивача щодо ненадання останнім об`ємів та площ для виконання підрядником робіт за договором під час строку дії останнього та протягом строку, встановленого договором для виконання робіт.

Як зазначалося вище, позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем передбачених договором робіт звертався до останнього з претензією б/н від 01.04.2021 р., в якій, зокрема, повідомляв про відмову від договору і вимагав у зв`язку з цим повернути 474000,00 грн. авансу.

Між тим, дослідивши надані позивачем до матеріалів справи докази направлення вказаної претензії, суд встановив, що долучена позивачем поштова накладна містить зазначення іншої юридичної особи, ніж ТОВ «КРІСТАЛБУД», в якості відправника, що унеможливлює вважати вказаний доказ належним і допустимим.

Водночас, судом враховано ту обставину, що відповідач факт отримання вказаної претензії заперечує, зазначаючи у відзиві на позов про те, що позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою щодо необхідності розпочати або виконати роботи в строк, з якої вбачалося б невиконання відповідачем умов укладених договорів або що розпочаті роботи затягуються з вини відповідача тощо.

Поряд з цим, суд відзначає, що за наведеними вище приписами ч. 2 ст. 849 ЦК України право замовника відмовитися від договору підряду встановлене для випадку, коли підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. Проте, позивач звернувся, за його твердженням, до відповідача з вказаною вище претензією (відмовою) вже після спливу строку, встановленого договором для виконання робіт.

Отже, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів відмови замовника від договору підряду в розумінні ст. 849 ЦК України, і, відповідно, у суду відсутні підстави вважати, що у даному випадку відбулося розірвання договору, укладеного між сторонами справи, внаслідок односторонньої відмови позивача від нього.

Окрім того, стосовно закінчення строку дії договору суд вважає за необхідне відзначити таке.

Згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 910/9072/17.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо існування між сторонами даної справи на час звернення позивача з даним позовом до суду правовідносин будівельного підряду за договором № 8824 від 11.08.2020 р., які у передбачені чинним законодавством способи не припинилися, що уможливлює розгляд та вирішення судом питання щодо розірвання даного договору в судовому порядку, з вимогою про яке, серед іншого, звернувся до суду позивач.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка істотності порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина сторони, що припустилася порушення договору, (як суб`єктивний чинник) не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто суд повинене встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. №6-75цс13 та постановах Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 926/708/18, від 26.02.2019 р. у справі № 926/709/19, від 18.12.2019 р. у справі № 904/4324/18, від 27.10.2021 р. у справі № 916/1224/20 та ін.).

Дослідивши наявні у даній справі докази та позиції учасників процесу, суд встановив, що невиконання відповідачем робіт, передбачених договором підряду, є істотним порушенням умов останнього, і, відповідно, підставою для розірвання вказаного договору з посиланням на приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України.

З урахуванням зазначеного, з огляду на відсутність будь-яких доказів виконання ТОВ «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» передбачених договором будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. робіт, з огляду на ненадання відповідачем жодного документу на підтвердження їх виконання, так само, як і доказів на підтвердження невиконання зустрічного зобов`язання позивачем, суд вважає позовну вимогу ТОВ «КРІСТАЛБУД» про розірвання договору будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р. доведеною та обґрунтованою, і, відповідно, такою, що підлягає задоволенню судом.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченої за договором суми авансу слід зазначити таке.

Відповідно до приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відтак, з урахуванням задоволення судом позовних вимог у даній справі в частині розірвання договору підряду № 8824 від 11.08.2020 р., до вимоги про повернення сплаченої за цим договором суми авансу підлягають застосуванню наведені вище положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, у зв`язку з тим, що підрядник у встановлений договором строк не виконав роботи з улаштування вентильованих фасадів з композитних панелей багатоквартирного житлового будинку по вул. Кришталева, 1а в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, і ця обставина матеріалами справи не спростована, а також у зв`язку з припиненням правовідносин сторін внаслідок розірвання договору, сплачена замовником грошова сума втрачає ознаки попередньої оплати за договором та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Як зазначалося раніше, під час розгляду справи відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань по договору, так само як і доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку повернути на користь позивача попередньо сплачену останнім суму авансу, отримання якої відповідачем не заперечується.

Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави для утримання перерахованого позивачем авансу в сумі 474000,00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що дія договору підряду № 8824 від 11.08.2020 р. є припиненою, суд дійшов висновку, що аванс у загальному розмірі 474000,00 грн. підлягає поверненню замовнику на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 474000,00 грн. авансу визнається судом доведеною та обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Водночас, окрім суми авансу, позивач просив суд стягнути з відповідача 6000,00 грн. штрафу та 1368000,00 грн. пені за порушення строків виконання робіт.

Як зазначалось вище, у відповідності з п. 9.3 договору, в редакції додаткової угоди, у випадках порушення підрядником своїх зобов`язань за даним договором, замовник має право на відшкодування підрядником матеріальних збитків, завданих даним порушенням, а також на стягнення пені та штрафу у наступних випадках та у зазначених розмірах: пп. 9.3.1 за порушення строків виконання робіт, встановлених у п. 2.2 чинного договору, підрядник сплачує пеню у розмірі 6000,00 грн. за кожен день прострочення; пп. 9.3.2 за порушення строків виконання робіт, встановлених у п. 2.2 чинного договору, більше, ніж на 10 (десять) робочих днів, підрядник сплачує штраф у розмірі 6000,00 грн.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що розмір штрафу було визначено позивачем в сумі 6000,00 грн., а суму пені - в розмірі 1368000,00 грн.

Однак, в цій частині позов залишається судом без задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у пп. 9.3.1 та пп. 9.3.2 п. 9.3 договору передбачили, що за порушення строків виконання робіт, встановлених у п. 2.2 чинного договору, в замовника виникає право нарахування підряднику пені та штрафу.

При цьому, пунктом 2.2 договору не встановлено строку виконання робіт за договором, оскільки вказаний строк встановлено іншим пунктом договору (п. 2.3).

Відтак, суд констатує відсутність у даному випадку правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені), який був би викладений у письмовій формі, у зв`язку з чим нарахування позивачем пені та штрафу є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю КРІСТАЛБУД.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Слід зазначити, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі слід зазначити наступне.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, становить суму 59990,00 грн., яка складається з судового збору в розмірі 29990,00 грн. та витрат на послуги адвоката в розмірі 30000,00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

У підтвердження сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 1967 від 26.05.2021 р. на суму 29990,00 грн.

Отже, витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, станом на час прийняття рішення позивачем, у підтвердження понесення решти заявлених очікуваних судових витрат (витрат на правову допомогу), жодних доказів не подано та не заявлено клопотання про їх включення до складу судових витрат, у зв`язку з чим у суду на час вирішення спору відсутні підстави для розгляду та вирішення питання щодо покладення на відповідача витрат позивача на послуги адвоката.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір будівельного підряду № 8824 від 11.08.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю КРІСТАЛБУД (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Щаслива, буд. 44, оф. 132, код 41649514) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-БУД КОМПАНІ» (код 42800484).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТРП ПРОД (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Купріна, буд. 10, код 42800484) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КРІСТАЛБУД (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Щаслива, буд. 44, оф. 132, код 41649514) 474000 (чотириста сімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. авансу та 9380 (дев`ять тисяч триста вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18.11.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна