ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р. Справа№ 911/1399/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2021року

у справі № 911/1399/21 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 158 330,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення 158330,40 грн., з яких 131391,86 грн. основного боргу, 5917,62 інфляційних втрат, 1590,90 грн. 3 % річних, 6290,83 грн. пені, 13139,19 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору № 1729 від 30.09.2015 не сплатив на користь позивача орендну плату (відповідно до п. 5.3 Договору) за користування майном у період серпень 2020 року - січень 2021 року, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 131 391, 86 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.08.2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 65695 грн. 93 коп. основного боргу, 3439 грн. 39 коп. інфляційних втрат, 804 грн. 46 коп. 3% річних, 3130 грн. 74 коп. пені, 6569 грн. 59 коп. штрафу, 1194 грн. 60 коп. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів у розмірі 65695, 93 грн. належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті спору, матеріали справи не містять, а факт відсутності розрахунків між сторонами у спірний період відповідач не заперечує, суд дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за несплату орендної плати частково, на суму 65695, 93 грн.

Також, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2021 року у справі №911/1399/21 в частині відмови у стягненні 65695,93 грн. основного боргу, 2478,23 грн. інфляційних втрат, 786,44 грн. 3% річних, 3160,09 грн. пені, 6569,60 грн. штрафу та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що суперечать ст. 188 ГК України, ст.ст. 651-654 ЦК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р. №483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», якою затверджено «Порядок передачі в оренду державного та комунального майна».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/1399/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у справі № 911/1399/21 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

04.10.2021 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що у зв`язку з задоволенням заяви Відповідача про звільнення від орендної плати на період дії карантину запровадженого Кабінетом Міністрів України, заборгованість з орендної плати відсутня.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - третя особа, орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2015 № 1729 (далі -договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 3.1.4 (інв. № 47578, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884) площею 32,0 кв.м., що знаходиться на третьому поверсі пасажирського термінала «D», яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та перебуває на балансі позивача - ДП МА «Бориспіль», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.07.2018 і становить за незалежною оцінкою 3071333 грн., без урахування ПДВ (п. 1.1 договору в редакції додаткового договору від 26.10.2018 № 3 до договору).

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою забезпечення діяльність з пасажирських перевезень.

Згідно п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1 договору (в редакції додаткового договору від 26.10.2018 № 3 до договору ) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика), і становить за перший (базовий) місяць оренди липень 2018 - 38391,66 грн., без урахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору).

Згідно з положеннями п. 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі істотної зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

За умовами п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 5.3 договору орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, наведеним у розділі 11 договору).

Пунктом 4 додаткового договору від 19.11.2019 № 4 до договору сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 29.09.2020 включно.

У разі якщо уповноважений орган управління майном не попередив орендаря про намір використовувати майно для власних потреб за три місяці до закінчення строку цього договору, орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за цим договором, має право продовжити його на новий строк відповідно до вимог цього договору.

У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця цей договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 10.4 договору в редакції додаткового договору від 26.10.2018 № 3 до договору).

На виконання умов договору оренди орендодавець передав, а відповідач прийняв у користування державне майно - нежитлове приміщення № 3.1.4 (інв. № 47578, загальною площею 32,0 кв.м., розміщене на 3-му поверсі пасажирського термінала «D» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», про що свідчить неявна копія в матеріалах справи акту приймання-передачі державного майна від 30.09.2015.

Для оплати орендної плати за користування майном у період серпень 2020 року - січень 2021 року, позивач виставив відповідачу відповідні рахунки фактури разом з відповідними актами приймання-здачі виконаних послуг:

1) рахунок-фактура за серпень 2020 року від 31.08.2020 № 76/1494 та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.08.2020 на суму 51385,31 грн., з яких 21410,55 грн. підлягають до сплати на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 29974,76 грн. в держбюджет.;

2) рахунок-фактура за вересень 2020 року від 30.09.2020 № 76/1738 та акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.09.2020 на суму 51642,23 грн., з яких 21518,60 грн. підлягають до сплати на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 30124,63 грн. в держбюджет;

3) рахунок-фактура за жовтень 2020 року від 31.10.2020 № 76/1926 та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.10.2020 на суму 52158,65 грн., з яких 21732,77 грн. підлягають до сплати на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 30425,88 грн. в держбюджет;

4) рахунок-фактура за листопад 2020 року від 30.11.2020 № 76/2102 та акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.11.2020 на суму 52836,71 грн., з яких 22015,30 грн. підлягають до сплати на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 30821,41 грн. в держбюджет;

5) рахунок-фактура за грудень 2020 року від 31.12.2020 № 76/2352 та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2020 на суму 53312,24 грн., з яких 22213,43 грн. підлягають до сплати на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 31098,81 грн. в держбюджет;

6) рахунок-фактура за січень 2021 року від 31.01.2021 № 76/274 та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.01.2021 на суму 54005,30 грн., з яких 22502,21 грн. підлягають до сплати на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», 31503,09 грн. в держбюджет;

У відповідності до наявних в матеріалах справи реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів, відповідач отримав у позивача перелічені вище відповідні рахунки фактури разом з відповідними актами приймання-здачі виконаних послуг та вказаний факт ним у заявах по суті не заперечується.

Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором № 1729 від 30.09.2015 відповідач не сплатив на користь позивача в повному обсязі орендну плату за період серпень 2020 року - січень 2021 рок, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 131 391,86 грн.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення 158 330,40 грн. заборгованості на підставі Договору оренди № 1729 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 30.09.2015 , з якої: з яких 131 391,86 грн. основного боргу, 5917,62 інфляційних втрат, 1590,90 грн. 3 % річних, 6290,83 грн. пені, 13139,19 грн. штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на виконання умов Договору № 1729 від 30.09.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно - нежитлове приміщення № 3.1.4, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884, загальною площею 32, 0 кв. м., що розташоване на 3-му поверсі третьому поверсі пасажирського термінала «D», яке розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та перебуває на балансі позивача - ДП МА «Бориспіль», що підтверджується Актом приймання-передачі орендованого майна від 30.09.2015, який підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений їх печатками.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 26.10.2018 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за перший (базовий) місяць оренди липень 2018 року - 38 391, 66 грн без ПДВ.

Пунктом 3.3 Договору сторони погодили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно пунктом 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% на 30% щомісяця, не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Як було встановлено вище, для сплати орендної плати за період з серпня 2020 року по січень 2021 року позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури та акти приймання-передачі на загальну суму 212 312, 90 грн, з яких на користь позивача (балансоутримувача) підлягало сплаті 131 391, 86 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи копій Реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів, зазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг за період з серпня 2020 року по січень 2021 року були отримані Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України». Отримання вказаних документів відповідач не заперечує.

Враховуючи умови п. 3.6 Договору, відповідач (орендар) відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України, мав сплати на користь позивача (балансоутримувача) за оренду майна:

- 21410,55 грн грн за рахунком-фактурою № 76/1494 від 31.08.2020 згідно Акту приймання- здачі виконаних послуг від 31.08.2020 у строк до 15.09.2020;

- 21517,60 грн за рахунком-фактурою № 76/1738 від 31.09.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.10.2020 у строк до 15.11.2020;

- 21732,77 грн за рахунком-фактурою № 76/1926 від 30.10.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020. у строк до 15.11.2020;

- 22015,30 грн за рахунком-фактурою № 76/2102 від 30.11.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.11.2020 у строк до 15.12.2020;

- 22213,43 грн за рахунком-фактурою № 76/2352 від 31.12.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2020 у строк до 15.01.2021;

- 22502,21 грн за рахунком-фактурою № 76/274 від 31.01.2021 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.01.2021 у строк до 15.02.2021.

Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (в редакції від 02.04.2020) доповнено «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 14 наступного змісту:

«Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.».

Постановою Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» (далі - Постанова № 611) врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати.

Так пунктом 1 Постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Згідно пункту 2 Постанови № 611 постановлено орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

В додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, зокрема, орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення: транспортних підприємств з перевезення пасажирів.

Відповідно до положень договору відповідач орендує нежитлове приміщення № 3.1.4, загальною площею 32,0 кв.м., розміщене на 3-му поверсі пасажирського термінала «D» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» саме з метою забезпечення діяльності з пасажирських перевезень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, має право на зменшення орендної плати на 50 відсотків.

У пункті 3.5 Договору № 1729 від 30.09.2015 визначено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Так, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» від 26.10.2020 № 672 на виконання постанови КМУ від 15.07.2020 № 611, встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати орендарю - ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (договір від 30.09.2015 № 1729 - заява від 21.04.2020 № 02.2-09-51).

Листом від 05.04.2021 № 50-02.02-1510 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях повідомлено позивача та відповідача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину», на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, враховуючи заяву відповідача від 21.04.2020 №02.2-09-51, у т.ч. по договору від 30.09.2015 № 1729, нарахування орендної плати за користуванням нерухомим державним майном, здійснюється у розмірі 50% відсотків суми нарахованої орендної плати.

Колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що реалізація зниження орендної плати можлива лише у разі внесення відповідних змін до договору оренди, оскільки положеннями Постанови № 611 нарахування орендної плати у розмірі 50 % від суми встановленої орендної плати за користування нерухомим державним майном не ставиться в залежність від необхідності внесення змін до договору оренди.

Вказане також і узгоджується з пунктом 127 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, яким передбачено, що зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування тощо) можливе без внесення змін до договору оренди у випадку, коли можливість користування майном істотно зменшилася через обставини, за які орендар не відповідає.

А тому твердження позивача, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами додаткового договору до Договору про зміну розміру орендної оплати, колегією суддів відхиляються.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211 з 12 березня 2020 на усій території України встановлено карантин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно з Постановою № 611, починаючи з дати встановлення карантину, нарахування орендної плати за Договором підлягає здійсненню у розмірі 50 відсотків суми орендної плати.

А тому, за наявності письмового погодження орендодавця на відповідне зменшення орендної плати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належною до нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача, як балансоутримувача, є орендна плата у розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики розрахунку, із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 ч. 1 Постанови № 611 та Додатку 2 до Постанови № 611, зокрема у спірний період з серпня 2020 року по січень 2021 року.

Таким чином, у період з серпня 2020 року по січень 2021 року орендна плата на користь балансоутримувача (позивача) без наявності підстав для зменшення склала 131 391, 86 грн. Враховуючи зменшення орендної плати на 50% в силу норм чинного законодавства, належним до сплати є розмір орендної плати: за серпень 2020 року - 10705,27 грн., за вересень 2020 року - 10758,80 грн., за жовтень 2020 року - 10866,38 грн., за листопад 2020 року - 11007,65 грн., за грудень 2020 року - 11106,72 грн., за січень 2021 року - 11251,11 грн. Таким чином, за перерахунком суду належним до сплати на користь балансоутримувача - позивача є розмір орендної плати у загальному розмірі 65695,93 грн.

Оскільки заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів за вказаний період у розмірі 65695,93 грн належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті спору, матеріали справи не містять, а факт відсутності розрахунків між сторонами у спірний період відповідач не заперечує, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та наявність підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за несплату орендної плати частково на суму 65695,93 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу та пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Пунктом 3.8 Договору сторони погодили, що, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

В той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, під час здійснення розрахунку пені позивачем не було враховано положення постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від від 26.10.2020 № 672, якими відповідачу встановлено нарахування орендної плати за користуванням нерухомим державним майном у розмірі 50% відсотків суми нарахованої орендної плати.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені та штрафу з урахуванням зменшеної суми орендної плати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність позовних вимог в частині стягнення 3130,74 грн. та 6569,59 грн. штрафу.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних збитків та 3% річних, нарахованих за загальний період з 16.09.2020 по 30.04.2021 року з урахуванням зменшеної суми орендної плати, погоджується з ним, а тому з відповідача на користь позивача правомірно стягнуті 804,46 грн. 3 % річних та 3439,39 грн. інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Київської області від 16.08.2021 року у справі №911/1399/21.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2021 року у справі №911/1399/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2021 року у справі №911/1399/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/1399/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко