ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7645/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсіті Логістік", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 37 192,00 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерсіті Логістік" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за договором № 33 організації перевезення вантажів від 20.04.2021 у сумі 37 192,00 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору організації перевезення вантажів № 33 від 20.04.2021, в частині повної та своєчасної оплати за перевезення вантажу.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою від 06.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсіті Логістік" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

09.09.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2021 відкрито провадження у справі № 904/7645/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2021, яка отримана останнім, про що рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

Крім того, суд звертає увагу, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та перебуванням судді на лікарняному з 01.11.2021 по 15.11.2021 включно, рішення у даній справі прийнято після відновлення працездатності та виходу на роботу.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору перевезення, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати.

20.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерсіті Логістік" (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго" (Експедитор) укладено Договір № 33 організації перевезення вантажів (далі Договір.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання норм глави 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до пункту 1.1 Договору предметом цього Договору є порядок взаємовідносин, які виникають між Експедитором і Виконавцем при здійсненні автомобільних перевезень вантажів в міжнародному та внутрішньому сполученнях по заявках Виконавця, та пов`язаних із ними різноманітних послуг, при цьому відповідальність перед Експедитором несе Виконавець.

Перевезення виконуються відповідно до умов міжнародного права та діючого законодавства України. На кожне перевезення оформлюється транспортна заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Експедитора і передається Виконавцем за допомогою факсимільного або електронного зв`язку та є невід`ємною частиною Договору (пункт 2.1 Договору).

Заявка є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором, пріоритетним є умови (відомості), зазначені в заявці (пункт 2.5 Договору).

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору Експедитор зобов`язаний передавати Виконавцю заявку для погоджених перевезень вантажів не пізніше ніж за 1 (одну) добу до початку виконання перевезення. За узгодженням Сторін даний часовий інтервал може бути зменшений (або збільшений).

Оплатити послуги Виконавця на умовах, зазначених у даному Договорі (пункт 3.1.8 Договору).

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що вартість перевезення (ставки) та валюта розрахунків погоджується сторонами вказується в заявці.

Розрахунок за вказане перевезення здійснюється Експедитором протягом 14 банківських днів з моменту надання Виконавцем оригіналів документів, якщо інше не вказано в заявці: даного Договору, заявки, акту виконаних робіт, податкової накладної, рахунку-фактури, підтверджену відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу товарно-транспортну накладну (CMR, ТТН або талон замовника), За згодою сторін Експедитора може здійснювати попередню оплату за перевезення. Розмір авансу та термін його оплати обумовлюється в заявці на перевезення (пункт 5.2 Договору).

Відповідно до пункту 7.1 Договору даний Договір набирає сили з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, але не раніше виконання сторонами зобов`язань за договором.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (стаття 53 Закону вказаного Закону).

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956 (далі - Конвенція).

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Отже, виходячи зі змісту Конвенції, враховуючи, що обставини даного спору виникли з факту міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому відповідач виступав в якості замовника у відносинах з перевізником, яким фактично здійснювалась організація перевезення вантажу, то на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції.

Враховуючи норми статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", статті 3 Господарського процесуального кодексу України до спірних правовідносин застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, які мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було складено та підписано Заявку № 1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 20.04.2021, якою визначено наступне:

1. маршрут: Дніпро (Україна) Пловдив (Болгарія) CMR

2. назва вантажу: метал

3. спосіб завантаження: верх

4. дата завантаження: 23.04.2021

5. маса: 22т

6. об`єм: 86

8. адреса завантаження: Дніпро, Курсантська 1Р, згідно CMR

9. адреса замитнення: Дніпро, згідно CMR

10. телефон та контактна особа на завантаженні: Юлія

11. адреса розмитнення: Русе, згідно CMR

12.адрес вивантаження: 4004, Plovdiv, Kuklensko shose 17 Максметал згідно CMR

13.телефон та контактна особа на вивантаженні:

14. сума та форма оплати: 1100 євро б/н по курсу НБУ на день завантаження, після отримання оригіналів документів, 5 банківських днів

15.строк доставки: 30.04.2021

16. воді: Даф НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , ОСОБА_1 НОМЕР_3 .

На виконання умов спірного договору та заявки № 1 від 20.04.2021 позивачем було виконано поставку вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною № 717482, копія якої долучена до матеріалів справи.

У визначений спірним договором строк відповідач не здійснив перерахунок грошових коштів сумі 37 192,00 грн. на поточний рахунок позивача за надані послуги з перевезення, у зв`язку з чим на адресу останнього позивачем було направлено вимогу № 0306-2021/1 від 03.06.2021 про сплату заборгованості, листом з описом вкладення, до якої були додані наступні документи: копія договору № 33 від 20.04.2021, копія заявки № 1 від 20.04.2021, копія міжнародної товарно-транспортної накладної № 717482, копія акту надання послуг № 138 від 27.04.2021, копія рахунку на оплату № 133 від 27.04.2021, принскрін з месенджера Viber, копія експрес-накладної № 00136, принскрит з сайту Нова Пошта.

Вказана вимога та додані до неї документи були отримані відповідачем 11.06.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Листом від 18.06.2021 № 18-06 відповідач гарантував позивачу погашення заборгованості в розмірі 37 192,00 грн. згідно договору № 33 від 20.04.2021 в повному обсязі до 02.07.2021. Вказаний лист підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго" Рузіною Ю.О.

При цьому, у визначені договором строки відповідач вартість наданих послуг не оплатив, що і стало причиною спору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення оплати наданих послуг з перевезення вантажу на суму 37 192,00 грн., відповідач на момент розгляду даної справи не надав.

При викладених обставинах, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми основного боргу, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Карго" (49051, м. Дніпро, вул. Осіння, 2-Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерсіті Логістік" (61045, м. Харків, вул. Отакара Яроша, буд. 14, ) 37 192,00 грн. основного боргу та 2 270,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 16.11.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко