ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Справа№ 925/1417/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін згідно протоколу судового засідання від 02.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 12.03.2021 (повний текст складено 08.04.2021)

у справі № 925/1417/20 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління"

до Фізичної особи - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича

про повернення майна,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне управління" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича (далі - відповідач), в якій просить суд зобов`язати Фізичну особу - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича повернути у належному стані майно, передане йому на відповідальне зберігання згідно Договору відповідального зберігання від 09.08.2016.

Вимоги позову мотивовані тим, що 06.07.2020 позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою про повернення майна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні за укладеним вище договором, але станом на 20.10.2020 відповідач не виконав вимогу позивача і майно не повернув.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20 позов задоволено повністю.

Зобов`язано Фізичну особу - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича повернути Комунальному підприємству "Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне управління" майно (будівельні матеріали для реконструкції будинку № 9 по вул. Палія в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської обл. (відповідно Специфікації №1 від 09.08.2016)) у належному стані на суму 259 220,40 грн., яке було передане на відповідальне зберігання згідно Договору відповідального зберігання від 09.08.2016.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича на користь Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне управління" - 3 888,31 грн. витрат по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухваленим рішенням, Фізична особа-підприємець Добровольський Едуард Анатолійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Крім того, скаржник зазначає, що рішення суду у справі № 925/1417/20 не містить посилань на чіткий перелік майна ані в мотивувальній ані в резолютивній частині. Суд не встановив чи дійсно вказане майно знаходиться у відповідача.

Скаржник звертає увагу на те, що у позивача наявні докази (специфікації до договору № 243), якими засвідчено отримання позивачем витребуваного майна від відповідача.

На думку скаржника, висновки суду першої інстанції про незастосування строку позовної давності - помилкові.

Короткий зміст заперечень проти апеляційної скарги

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального Кодексу України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального Кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 справу №925/1417/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді : Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20 залишено без руху, встановлено Фізичній особі-підприємцю Добровольському Едуарду Анатолійовичу строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання платіжного доручення про сплату судового збору в повному обсязі.

27.05.2021 Фізична особа-підприємець Добровольський Едуард Анатолійович подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та надав платіжне доручення № 40 від 24.05.2021, з якого вбачається, що судовий збір апелянтом сплачено в повному розмірі, а саме 4232, 46 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.06.2021.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021, у зв`язку з перебуванням судді Андрієнко В.В. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 справу № 925/1417/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя -Ткаченко Б.О., судді: Пашкіна С.А., Зубець Л.П. та призначено розгляд справи на 27.07.2021.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Пашкіна С.А., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 справу 925/1417/20 за апеляційною скаргою Фізичної-особи підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Пашкіна С.А., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 розгляд справи відкладено на 07.09.2021.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2021, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 справу № 925/1417/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 у справі № 925/1417/20 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.05.2021 відкладено на 12.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 розгляд справи відкладено на 02.11.2021.

У судовому засіданні 02.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 02.11.2021 Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління" та Фізична особа - підприємець Добровольський Едуард Анатолійович повноважних представників - не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за адресами свого місцезнаходження.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

01.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду через електронну пошту надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Обґрунтовуючи клопотання зазначає, що представник відповідача у зв`язку з хворобою (докази підтвердження наявні в клопотанні), не може бути присутнім на судовому засіданні, котре призначене на 02.11.2021. Просить продовжити строк апеляційного розгляду та відкласти слухання у справі № 925/1417/20.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що матеріали справи містять достатній обсяг документів, які є необхідними для розгляду справи, учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників спору у судове засідання обов`язковою не визнавалась, дійшов висновку, що неявка зазначених вище представників учасників спору у судове засідання, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги та справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні.

Крім того, судова колегія, з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи - відсутні. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

09.08.2016 між ФОП Добровольським Едуардом Анатолійовичем (далі - зберігач) та Корсунь-Шевченківським комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління» (далі - поклажодавець) було укладено Договір відповідального зберігання (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього Договору: будівельні матеріали для реконструкції будинку № 9 по вул. Палія в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської обл. (згідно Специфікації № 1 від 09.08.2016 відповідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва № 55-ЗК) в розмірі 259 220,40 грн (далі - майно).

Сторони в пункті 1.3. Договору погодили, що приймання майна на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється сторонами за актами приймання-передачі, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання згідно з цим Договором, його кількість, вартість та комплектність визначаються сторонами у актах приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.1.4. Договору зберігач зобов`язаний повернути майно поклажодавцю, за першою вимогою позивача.

Згідно з п. 3.2 Договору поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або частини).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що плата за зберігання майна відсутня (майно зберігається безоплатно).

Відповідно до п. 7.1. Договору, Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін.

Згідно з п. 7.2. Договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1. Договору та закінчується 31.12.2016.

Відповідно до п. 7.3. Договору закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

У п. 7.4. Договору сторони визначили, що у випадку, якщо за 20 днів до закінчення строку дії Договору сторони не повідомлять одна одну про його припинення, Договір вважається продовжений на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до акту приймання-передачі № 1 від 09.08.2016, на виконання умов Договору позивачем були передані відповідачу на відповідальне зберігання будівельні матеріали для реконструкції будинку №9 по вул. Палія в м. Корсуні-Шевченківському на суму 259 220,40 грн (згідно специфікації №1 від 09.08.2016).

Листом від 06.07.2020 вих. № 102 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення майна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні відповідача.

23.07.2020 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за № 122 з вимогою повернути у місячний строк майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні згідно вказаного Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Дослідивши доводи скаржника, котрі викладені в апеляційній скарзі про долучення додаткових доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи із правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас, суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів у суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес у суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Відповідач не подав клопотання про залучення додаткових доказів до суду апеляційної інстанції, а також не надав обґрунтування неможливісті подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції.

Проте, колегія суддів зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, враховуючи вищенаведені норми процесуального закону, а також з огляду на те, що відповідач у встановлені чинним процесуальним законодавством порядку та строки не скористався наданим йому законом правом на подання в суді першої інстанції доказів на підтвердження своїх обставин, судова колегія не приймає вказані докази, які не були предметом дослідження під час ухвалення оскаржуваного рішення місцевим господарським судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №910/5280/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами встановлено, що Договір відповідального зберігання не має номеру, проте специфікація до договору № 243, котра наявна в апеляційній скарзі, стосується Договору № 243.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як було встановлено вище, згідно з п.7.4. Договору якщо за 20 днів до закінчення строку дії Договору сторони не повідомлять одна одну про його припинення, Договір вважається продовжений на той самий строк і на тих самих умовах.

При цьому в матеріалах справи не містяться доказів про припинення Договору, чи у подальшому можливого припинення цього Договору, також до першої інстанції такі докази не було подано.

Суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що оскільки сторони не повідомляли одна одну про припинення Договору, з таких підстав, Договір відповідального зберігання від 09.08.2016 вважається продовженим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку строк позовної давності не сплинув.

Також, матеріалами справи встановлено, що направлені позивачем на адресу відповідача лист вих. № 102 від 06.07.2020 та претензія за № 122, щодо вимоги про повернення майна за Договором, залишилися поза увагою відповідача, майно не було повернуто.

Відповідно до частин 1, 2 статті 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно зі ст.938 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ у розумний строк.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.949 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 ЦК України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20 є законним і обґрунтованим.

Інших доводів та доказів, які б могли бути підставою для скасування судового рішення у даній справі апелянтом не наведено.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2021 у справі № 925/1417/20 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу - підприємця Добровольського Едуарда Анатолійовича.

3. Справу № 925/1417/20 направити до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 287 та ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 11.11.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич