ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2021 р. м. Рівне Справа № 918/861/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Рижого Б.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Корецької Надії Олександрівни

до Фізичної особи - підприємця Околіта Романа Анатолійовича

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Пузирко О.О. (ордер серія ВК № 1029877 від 29.09.2021 року);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Корецька Надія Олександрівна (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Околіта Романа Анатолійовича (далі - Відповідач) в якій просить стягнути заборгованість у розмірі 37832,00 грн 9 143,20 грн основного боргу та 4 179,46 грн пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.02.2021 року між ФОП Корецькою Н.О. (Виконавець) та ФОП Околіта Р.А. (Замовник) був укладений Договір про надання інформаційних послуг № МА-ЛК-10/21 від 09.02.2021 року, за умовами якого замовник надає інформацію для розміщення виконавцем в межах сервісу Mister.Am, що стосується власних товарів, яку покупець має можливість переглянути та використати для замовлення, виконавець розміщує надану замовником інформацію про товари в рамках сервісу Mister.Am, а також надає замовнику доступ до панелі управління замовленням в рамках сервісу Mister.Am Biz. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.3. та 1.4. договору замовник отримує доступ до сервісу Mister.Am Biz для перегляду і управління замовленнями, які надійшли від покупця, а також звітності, актів виконаних робіт та рахунків на оплату послуг виконавця. Замовник приймає від виконавця інформаційні послуги та виплачує йому винагороду на умовах цього договору. Оплата за інформаційні послуги, надані виконавцем за попередній місяць, проводиться замовником не пізніше 05 числа поточного місяця. За твердженням позивача, відповідно до автоматично згенерованих відомостей про виконані замовлення «Mr.Benedict Cafe» заборгованість ФОП Околіта Р.А. перед ФОП Корецька Н.О. становить за червень 4 765 грн, за липень - 2224 грн, за серпень - 1883 грн, та про виконані замовлення «Вогнем і Мечем» - за червень - 270,20 грн.

За порушення відповідачем строків оплати позивач відповідно до п. 4.5. договору нарахував відповідачу пеню у розмірі 4 179,46 грн, та які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 08.10.2021 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "03" листопада 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.11.2021 року оголошено в судовому засіданні перерву до "16" листопада 2021 р.

Представник позивача в судовому засіданні 16.11.2021 року підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 16.11.2021 року не з`явився, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, з метою дотримання строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Фізичної особи - підприємця Околіта Романа Анатолійовича за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

09 лютого 2021 року між Фізичною особою - підприємцем Корецькою Н.О. (Виконавець) та Фізичною особою - підприємцем Околіта Р.А. (Замовник) укладено Договір про надання інформаційних послуг № МА-ЛК-10/21 (далі - Договір).

Відповідно до Договору сторони домовились, що тут і надалі в даному Договорі, додатках до Договору та Додаткових угодах до нього наведені нижче терміни при відсутності в тексті вказівок на інше мають наступні значення:

«Інформаційна послуга» - означає здійснювані виконавцем дії, спрямовані на отримання замовником інформаційних послуг, що полягають у наданні Замовнику доступу до сервісу Mister.Am (web-сайт http://misteram.com.ua, та мобільні додатки, доступні за посиланнями http://play.google.com/store/apps/details?id=am.mister.misteram, https://itunes.аррlе.соm/uа/арр/mister-аm-заказ-и-доставка-еды/іd?mt=8, а також сервісу Mister.Am Biz (мобільний додаток Mister.Am Biz, доступний за посиланням https://play.google.com/store/apps/details?id=am.mister.misterambiz або веб-версії сервісу, доступна за адресою http://misteram.com.ua/p/company/XX, де XX - наданий Замовнику ідентифікатор) для розміщення інформації про Товари в рамках сервісу Mister.Am та доступу до панелі управління замовленнями в рамках сервісу Mister.Am.Biz.

«Замовник» - фізична (або юридична) особа яка за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку звертається до Виконавця з метою отримання інформаційних послуг стосовно продажу власного Товару (продукції/продуктів харчування), який має право замовити Покупець.

«Товар» - готові страви, продукти харчування та інша продукція, які продає Замовник.

«Покупець» - фізична (або юридична) особа, що зробила замовлення на певний Товар за допомогою сервісу Mister.Am або за телефоном з наміром його придбання.

Згідно п. 1.1. - п. 1.4. Договору замовник надає інформацію для розміщення виконавцем в межах сервісу Mister. Am, що стосується власних товарів, яку покупець має можливість переглянути та використати для замовлення. Виконавець розміщує надану замовником інформацію про товари в рамках сервісу Mister.Am, а також надає замовнику доступ до панелі управління замовленням в рамках сервісу Mister.Am Вiz. Замовник отримує доступ до сервісу Mister.Am Biz для перегляду і управління замовленнями, які надійшли від покупця, а також звітності, Актів виконаних робіт та рахунків на оплату послуг виконавця. Замовник приймає від виконавця інформаційні послуги та виплачує йому винагороду на умовах цього Договору.

Пунктами 3.1. - 3.4 Договору передбачено, що замовник надає Виконавцю інформаційні матеріали в електронному вигляді для розміщення в межах сервісу Mister.Am, які повинні включати загальні дані замовника (назва закладу, графік роботи, контактні телефони, логотип), а також дані про Товари (назва, опис, ціна вага, фотографія). Виконавець розміщує надані замовником інформаційні матеріали в рамках сервісу Mister.Am. Виконавець отримує інформацію щодо замовлень покупцями товарів замовника, розміщує її в рамках сервісу Mister.Am Biz і надає замовнику доступ до цієї інформації. Після підтвердження замовлення і вибору часу видачі товару замовником в системі Mister.Am Biz, інформація про замовлення передається третім особам, які беруть на себе відповідальність по доставці товару покупцю.

Відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. Договору вартість послуг (відсоток) винагороди виконавця за надані інформаційні послуги становить 20% від загальної суми замовлень, які були зафіксовані в межах сервісу Mister.Am Biz. Протягом перших 2-х (двох) місяців надання інформаційних послуг вартість послуг (відсоток) винагороди виконавця за надані інформаційні послуги становить 10% від загальної суми замовлень. Оплата за інформаційні послуги, надані виконавцем за попередній місяць, проводиться замовником не пізніше 05 числа поточного місяця у відповідності до Акту наданих послуг, який автоматично генерується для замовника виконавцем в електронному вигляді до 01 числа кожного місяця та відображається в межах сервісу Mister.Am Biz.

У випадку порушення замовником строків оплати відповідно до цього Договору та/або

додатків до нього, замовник сплачує виконавцю, за його вимогою, штрафну неустойку в

розмірі 1% (одного відсотку) несплаченої вчасно суми за кожен банківський день затримки

платежу (п. 4.5. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до "31" грудня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Договір автоматично подовжується на наступний рік, якщо будь-яка із сторін не заявила про розрив Договору не менше чим за один місяць до закінчення терміну дії Договору (п. 10.1. та п. 10.2. Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На підтвердження про виконання умов договору позивачем подано суду відомості про виконані замовлення «Mr.Benedict Cafe»( вул. Градний узвіз, 2): замовлення в період з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року, замовлення в період з 01.07.2021 року по 31.07.2021 року, замовлення в період з 01.08.2021 року по 31.08.2021 року.

На підтвердження про виконання умов договору позивачем подано суду відомості про виконані замовлення «Вогнем і мечем» (вул. Конякіна, 25Б): замовлення в період з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року.

На виконання умов договору про надання інформаційних послуг ФОП Корецькою Н.О. надано інформаційні послуги та виставлено рахунки - фактури: № МА-06/2021/3033 від 01.07.2021 року на суму 4 765,00 грн; № МА-07/2021/3033 від 01.08.2021 р. на суму 2 224,80 грн; № МА-08/2021/3033 від 01.09.2021 р. на суму 1 883,20 грн; № МА-06/2021/3605 від 01.07.2021 р. на суму 270,20 грн. Загальна сума заборгованості за червень 2021 року - серпень 2021 року складає 9 143,20 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Заборгованість за інформаційні послуги відповідача перед позивачем складає 9 143,20 грн.

Жодних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності заборгованості чи її розміру суду не подано, мотивів на спростування вірогідності залучених до матеріалів справи доказів - не наведено.

Доказів сплати позивачу відповідачем заборгованості в сумі 9 143,20 грн за інформаційні послуги суду не подано.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за договором про надання інформаційних послуг № МА-ЛК-10/21 від 09.02.2021 року, позивачем відповідно до п. 4.5. Договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 4 179,46 грн пені (з 06.07.2021 р. по 30.09.2021 р.).

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з надання послуг на підставі укладеного Договору про надання інформаційних послуг, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору про надання послуг.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 909 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 та ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 2.5., 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Враховуючи вищевикладене, зазначений розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", незважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені та з урахуванням шестимісячного строку від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Умовами договору (п. 4.5 Договору) сторони передбачили, що у випадку порушення замовником строків оплати відповідно до цього Договору та/або

додатків до нього, замовник сплачує виконавцю, за його вимогою, штрафну неустойку в

розмірі 1% (одного відсотку) несплаченої вчасно суми за кожен банківський день затримки

платежу.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, враховуючи, що факт надання позивачем послуг на виконання умов Договору про надання інформаційних послуг № МА-ЛК-10/21 від 09.02.2021 року, підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати повної вартості за надані послуги, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з Фізичної особи - підприємця Околіта Романа Анатолійовича 9 143,20 грн заборгованості.

Перевіривши подані розрахунки та період нарахування пені, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку та періодів нарахування. Так зокрема, позивачем не враховано ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" якою встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відтак, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, пеня за період з 06.07.2021 року по 30.09.2021 року (на суму 4765,00 грн з 06.07.2021 р. по 30.09.2021 р.; на суму 2224,80 грн з 06.08.2021 р. по 30.09.2021 р.; на суму 1883,20 грн з 06.09.2021 р. по 30.09.2021 р.) складає 186,07 грн (при заявленому - 4 179,46 грн), а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 1 589,58 грн покладається на відповідача, а решта - на позивача у справі.

Щодо стягнення з відповідача 3 500,00 грн. витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно ч. 2 та ч. 3 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1 - 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надав суду: угоду № б/н про надання правової допомоги адвокатом від 21.09.2021 року; додаток № 1 до угоди № б/н від 21.09.2021 р.; ордер серія ВК № 1029877 від 29.09.2021 р.

Відповідно до п. 1.1. Угоди № б/н про надання правової допомоги адвокатом від 21.09.2021 року, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в об`ємі та на умовах передбачених цією угодою.

Згідно п. 3.1 - п. 3.3. Угоди, оплата послуг адвоката здійснюється за домовленістю сторін. Розрахунок між сторонами проводиться на підставі акту виконаних робіт або попередньо. Сума гонорару зазначається в додатку № 1 до цієї угоди, який підписується сторонами одночасно з текстом угоди.

Адвокат повинен виконувати свої обов`язки до даного договору протягом дії угоди. Угода вступає в силу з дня його підписання. Угода діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 4.1. - п. 4.3 Угоди).

Додатком № 1 до угоди № б/н від 21.09.2021 року сторони погодили, що п. 3.1. Оплата послуг «Виконавець» здійснюється за домовленістю сторін, а саме вартість підготовки позовних матеріалів та представництво інтересів клієнта у Господарському суді Рівненської області становить 3 500,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Отже не співмірність витрат має бути доведена стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а у судовому рішенні має бути наведена оцінка тим доказам та аргументам, про які було зазначено позивачем як на підставу для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За висновком суду, заявлені до стягнення позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 500 грн. відповідають зазначеним критеріям.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов у справі задоволено частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених вимог, а відтак суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 450,90 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Околіта Романа Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Корецької Надії Олександрівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 9 143,20 грн (дев`ять тисяч сто сорок три гривні 20 коп) заборгованості, 186,07 грн (сто вісімдесят шість гривень 07 коп) пені, 1 589,58 грн (одну тисячу п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 58 коп) витрат по сплаті судового збору та 2 450,90 грн (дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень 90 коп) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Фізична особа - підприємець Корецька Надія Олександрівна ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ).

Відповідач (боржник): Фізична особа - підприємець Околіта Роман Анатолійович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 листопада 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк