РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2021Справа № 910/4288/21
За позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис", м. Київ

про стягнення 4 897 479,85 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Макарова Н.В. (адвокат за довіреністю №2-158д від 16.12.2020 року);

від відповідача: Рацун О.В. (адвокат за ордером серії АІ№1099299 від 24.03.2021 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.03.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (позивач) із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" (відповідач) суми пені в розмірі 2 876 211,59 грн та суми штрафу в розмірі 2 021 2683,26 грн, посилаючи на неналежне виконання відповідачем умов Договору будівельного підряду (на виконання будівельно-монтажних робіт з укомплектуванням необхідним устаткуванням) по об`єкту "Облаштування Солохівського ГКР. Технічне переоснащення агрегатної та загальностанційної автоматики на Солохівській КС." Роботи "під ключ" №473/19 від 11.04.2019 року в частині вчасної поставки устаткування.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/4288/21 передані на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18.05.2021 року. Окрім того, запропоновано відповідачу у строк до п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву.

12.04.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю " Котрис " подано до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" суми штрафних та фінансових санкцій в розмірі 44 466,32 грн.

15.04.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що термін «роботи» по договору включає в себе весь комплекс робі, в тому числі поставку устаткування, а відповідно до п. 2.2. Договору закінчення робіт передбачено впродовж двох років з дати передачі будівельного майданчику. Окрім того, Торгово-промисловою палатою Україною видано відповідачу сертифікат №3100-20-1848 про дію форс-мажорних обставин в період з 18.03.2020 року по 22.05.2020 року. Отже, на думку відповідача, позовні вимоги про стягнення 3 662 904,34 грн штрафних санкцій не можуть бути задоволені, а позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1 234 575,51 грн відповідач визнає, проте просить суд їх зменшити на 90%.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" до Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" про стягнення 44 466,32 грн до спільного розгляду з первісним позовом по справі №910/4288/21 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

05.05.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що строк поставки устаткування визначено до 11.04.2020 року, проте відповідач не вклався у ей термін, а тому нарахування штрафних санкцій є правомірним. Позивач вказує, що посилання відповідача на сертифікат ТПП є необґрунтованим, оскільки останній не повідомив позивача про настання дії непереборної сили. Отже, на думку позивача, констатації факту наявності форс-мажорних обставин недостатньо для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Також позивач заперечує проти зменшення відповідачу штрафних санкцій.

13.05.2021 року відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якій викладено аналогічну позицію, зазначену у відповіді на відзив на первісний позов.

17.05.2021 року відповідачем за первісним позовом подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що початок виконання робіт, в тому числі постачання устаткування, має починати свій відлік саме з дати передачі будівельного майданчика підряднику, відповідно до п. 2.1. договору, тобто з 02.05.2019 року. Окрім того, відповідачем вказано, що він повідомляв позивача про неможливість поставки устаткування та просив про продовження цього терміну.

В підготовчому засіданні 18.05.2021 судом було оголошено перерву до 20.07.2021.

27.05.2021 року від позивача за зустрічним позовом до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначено аналогічну позицію, зазначену у запереченнях на відповідь на відзив на первісний позов.

07.06.2021 року відповідачем за зустрічним позовом подано до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

30.06.2021 до суду від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) надійшла заява про залишення зустрічного позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

В підготовче засідання 20.07.2021 представники сторін не з`явились, про час та місце повідомлені належним чином, проте до суду надійшло клопотання позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) про оголошення перерви в судовому засіданні.

Судом було задоволено клопотання відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) про приєднання додаткового доказу у справі та відмовлено у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) про оголошення перерви в судовому засіданні та проголошено відповідні ухвали, які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" про стягнення 44 466,32 грн у справі №910/4288/21 залишено без розгляду.

Окрім того, ухвалою від 20.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.09.2021 року.

В судовому засіданні 28.09.2021 року в справі було оголошено перерву до 09.11.2021 року.

В засіданні 09.11.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2019 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) був укладений Договір будівельного підряду (на виконання будівельно-монтажних робіт з укомплектуванням необхідним устаткуванням) по об`єкту "Облаштування Солохівського ГКР. Технічне переоснащення агрегатної та загальностанційної автоматики на Солохівській КС." Роботи "під ключ" №473/19 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, а також необхідними матеріалами виконати роботи з «Облаштування Солохівського ГКР. Технічне переоснащення агрегатної та загальностанційної автоматики на Солохівській КС. Роботи «під ключ» (далі - об`єкт), побудувати та укомплектувати необхідним устаткування за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації, умов Договору та здати у встановлений строк об`єкт, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити закінчений будівництвом та обладнаний об`єкт.

Початок виконання робіт: впродовж десяти календарних днів з дати передачі будівельного майданчика підряднику. Закінчення виконання робіт: впродовж двох років з дати передачі будівельного майданчика підряднику. Строки виконання робіт та поставки устаткування передбачені у Графіку виконання будівельних робіт (Додаток №1) та Графіку поставки устаткування (Додаток №5). (п.п. 2.1.-2.3. Договору).

Ціна Договору сформована на підставі проектно-кошторисної документації, ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та інших стандартів які розроблено в його розвиток і становить до 91 578 864,00 грн, в т.ч. ПДВ 15 263 144,00 грн. Ціна договору включає в себе: вартість будівельних робіт яка становить до 12 300 882,00 грн, в тому числі ПДВ 2 050 147,00 грн; вартість устаткування яка становить до 79 277 982,00 грн, в т.ч. ПДВ 13 212 997,00 грн. (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі невиконання підрядником взятих на себе зобов`язань з поставки устаткування у строки, зазначені у графіку поставки устаткування до даного Договору, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого устаткування за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого устаткування.

Окрім того, додатком №5 до Договору сторони погодили графік поставки устаткування, а саме: до 12 календарних місяців з дати підписання Договору.

В подальшому, відповідачем здійснювались поставки устаткування на адресу об`єкта позивача, проте, як зазначено в позові, згідно наступних актів приймання передачі устаткування поставки підрядника відповідач здійснював поставку з порушенням строків:

- №15 від 13.04.2020 року на суму 247 104,00 грн (коригуючий акт №5 від 08.05.2020 року на суму - 3 706,56 грн, рахунок-фактура №К-018 від 07.05.2020 року на суму 243 397,44 грн);

- №16 від 13.04.2020 року на суму 558 314,40 грн (коригуючий акт №6 від 08.05.2020 року на суму - 8 374,80 грн, рахунок-фактура №К-019 від 07.05.2020 року на суму 549 939,60 грн);

- №17 від 29.04.2020 року на суму 827 986,80 грн (коригуючий акт №7 від 08.05.2020 року на суму - 12 419,80 грн, рахунок-фактура №К-020 від 07.05.2020 року на суму 815 567,00 грн);

- №18 від 29.04.2020 року на суму 3 585 156,00 грн (коригуючий акт №8 від 08.05.2020 року на суму - 53 777,34 грн, рахунок-фактура №К-021 від 07.05.2020 року на суму 3 531 378,66 грн);

- №19 від 08.05.2020 року на суму 4 051 833,60 грн (коригуючий акт №9 від 15.05.2020 року на суму - 60 777,50 грн, рахунок-фактура №К-024 від 14.05.2020 року на суму 3 991 056,10 грн);

- №20 від 08.05.2020 року на суму 519 984,00 грн (коригуючий акт №10 від 15.05.2020 року на суму - 7 799,81 грн, рахунок-фактура №К-025 від 14.05.2020 року на суму 512 184,19 грн);

- №21 від 08.05.2020 року на суму 6 705 612,00 грн (коригуючий акт №11 від 18.05.2020 року на суму - 100 584,18 грн, рахунок-фактура №К-026 від 18.05.2020 року на суму 6 605 027,82 грн);

- №21-1 від 18.05.2020 року на суму 2 235 204,00 грн (коригуючий акт №11-1 від 18.05.2020 року на суму - 33 528,06 грн, рахунок-фактура №К-027 від 18.05.2020 року на суму 2 201 675,94 грн);

- №22 від 08.05.2020 року на суму 2 225 869,20 грн (коригуючий акт №12 від 15.05.2020 року на суму - 33 388,02 грн, рахунок-фактура №К-027 від 14.05.2020 року на суму 2 192 481,18 грн);

- №23 від 22.05.2020 року на суму 4 664 960,40 грн (коригуючий акт №13 від 28.05.2020 року на суму - 69 974,42 грн, рахунок-фактура №К-028 від 25.05.2020 року на суму 4 494 985,98 грн);

- №24 від 27.05.2020 року на суму 11 600 510,40 грн (коригуючий акт №14 від 12.06.2020 року на суму - 174 007,66 грн, рахунок-фактура №К-031 від 11.06.2020 року на суму 11 426 502,74 грн);

- №25 від 30.06.2020 року на суму 2 041 935,60 грн;

- №26 від 07.07.2020 року на суму 1 834 461,60 грн;

- №27 від 23.07.2020 року на суму 250 416,00 грн;

- №28 від 30.07.2020 року на суму 756 195,60 грн;

- №29 від 04.09.2020 року на суму 3 574 752,00 грн;

- №30 від 23.09.2020 року на суму 34 939,20 грн;

- №31 від 20.10.2020 року на суму 4 356 517,20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що устаткування було поставлене відповідачем з порушенням 12-ти місячного терміну, передбаченого графіком, визначеним у Додатку №5 до Договору, у зв`язку з чим позивачем було направлено відповідачу претензію (вимогу про виконання зобов`язання) №ПГВ004.1.24-7960 від 30.10.2020 року про сплату суми штрафу в розмірі 2 021 268,26 грн та суми пені в розмірі 2 876 211,59 грн.

Проте, вказані кошти відповідачем позивачу перераховані не були, у зв`язку з чим, останній звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 2 021 268,26 грн та суми пені в розмірі 2 876 211,59 грн.

Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, відповідач зазначає, що сертифікат ТПП змінює строки поставки обладнання, а тому, частково поставки були здійснені вчасно, а нараховані штрафні санкції на іншу частину устаткування, яке поставлена після закінчення строку дії сертифікату, має бути зменшені на 90%, у зв`язку з тим, що товариство позивача не понесло жодних збитків, пов`язаних із порушенням відповідачем строків поставки устаткування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір є за своєю правовою природою є змішаним договором підряду, в частині виконання відповідачем робіт, та договором поставки, в частині поставки відповідачем устаткування, а відтак, в межах предмету спору в даній справі, а саме в частині щодо поставки устаткування, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Додатком №5 до Договору сторони погодили графік поставки устаткування, а саме: до 12 календарних місяців з дати підписання Договору.

Враховуючи, що Договір сторонами підписано 11.04.2019 року, 12 календарних місяців на поставку устаткування спливають 11.04.2020 року.

Таким чином, увесь перелік передбаченого сторонами устаткування у кількості 68 одиниць, відповідно до Додатку №5 до Договору мав бути поставлений відповідачем на об`єкт позивача у строк до 11.04.2020 року включно.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо того, що термін «роботи» по договору включає в себе весь комплекс робі, в тому числі поставку устаткування, а відповідно до п. 2.2. Договору закінчення робіт передбачено впродовж двох років з дати передачі будівельного майданчику, тому відповідно і строк поставки устаткування - 2 роки.

Зазначені твердження відповідача спростовуються умовами укладеного між сторонами Договору, а саме пунктами 2.2. та 2.3. Договору, якими чітко визначено, що закінчення виконання робіт: впродовж двох років з дати передачі будівельного майданчика підряднику, а строки поставки устаткування передбачені у Графіку поставки устаткування (Додаток №5). А, як зазначено вище, Додатком №5 визначено строк поставки устаткування саме 12 календарних місяців з дати підписання Договору, тобто до 11.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлено позивачу устаткування з порушенням визначеного строку, а саме, за наступними актами допущено такі прострочення:

- №15 від 13.04.2020 року на 1 день;

- №16 від 13.04.2020 року на 1 день;

- №17 від 29.04.2020 року на 16 днів;

- №18 від 29.04.2020 року на 16 днів;

- №19 від 08.05.2020 року на 25 днів;

- №20 від 08.05.2020 року на 25 днів;

- №21 від 08.05.2020 року на 25 днів;

- №21-1 від 18.05.2020 року на 25 днів;

- №22 від 08.05.2020 року на 25 днів;

- №23 від 22.05.2020 року на 39 днів;

- №24 від 27.05.2020 року на 44 дні;

- №25 від 30.06.2020 року на 78 днів;

- №26 від 07.07.2020 року на 85 днів;

- №27 від 23.07.2020 року на 101 день;

- №28 від 30.07.2020 року на 108 днів;

- №29 від 04.09.2020 року на 144 дні;

- №30 від 23.09.2020 року на 163 дні;

- №31 від 20.10.2020 року на 182 дні.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідачем поставлено позивачу устаткування із порушенням строків визначених умовами Договору, що також частково не заперечує і сам відповідач.

Відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки устаткування не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми штрафу та пені.

При цьому, надані відповідачем до матеріалів справи докази, а саме Додаткова угода №1 від 18.06.2021 року до Договору та новий графік виконання робіт, не змінюють строків поставки обладнання за Договором, у зв`язку з чим не є доказами відстрочення відповідачу строків поставки обладнання.

За порушення строків поставки устаткування позивачем було заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 2 876 211,59 грн та суми штрафу в розмірі 2 021 268,26 грн.

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі невиконання підрядником взятих на себе зобов`язань з поставки устаткування у строки, зазначені у графіку поставки устаткування до даного Договору, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого устаткування за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого устаткування.

Необхідно зазначити, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір передбачено ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позиція викладена в постанові Верховного суду від 8 грудня 2018 №908/639/18.

Правовий аналіз вказаного, що також викладено у рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013, дає підставу стверджувати, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань може бути застосовано як штраф так і пеня.

В той же час, відповідач повідомив Суд про часткове звільнення його від відповідальності за порушення виконання зобов`язань.

Так, відповідачем до матеріалів справи надано сертифікат Торгово-промислової палати України №3100-20-1848 (№1526/05-4 від 12.11.2020 року) яким засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період з 18.03.2020 року по 22.05.2020 року.

У вказаному сертифікаті Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України; тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів Товариству з обмеженою відповідальністю «Котрис» щодо обов`язку (зобов`язання) виконувати роботи з "Облаштування Солохівського ГКР. Технічне переоснащення агрегатної та загальностанційної автоматики на Солохівській КС." Роботи "під ключ" за Календарним планом ТОВ «Котрис» виконання робіт за Договором №473/19 від 11.04.2019 року АТ «Укргазвидобування» філія ГПУ «Полтавагазвидобування», Планом підготовки обладнання та відповідно до Графіку виконання будівельних робіт (Додаток №1) та Графіку поставки устаткування (Додаток №5) у термін з 18.03.2020 року по 22.05.2020 року.

Згідно з п. 9.1. сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо це є наслідком дії обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін (пожежа, повінь, землетрус, інші стихійні лиха, війна та військові дії, блокада, страйк, дії урядів). Строк виконання зобов`язань відкладається на термін дії таких обставин. Дія обставин непереборної сили повинна бути підтверджена Торгово-промисловою палатою України або організацією, на яку покладено обов`язки по ліквідації таких обставин.

Так, Суд зазначає, що форс-мажор (переклад з французької мови - вища сила) - це непередбачувані обставини, які не залежать від волі сторін договору, за яких неможливо виконати покладені на них зобов`язання.

Компетентними органами щодо засвідчення обставин непереборної сили законодавством визначено Торгово-промислову палату України та 25 регіональних торгово-промислових палат: 24 обласних та міста Києва (далі - ТПП).

Згідно із ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та п. 3.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі також - Регламент ТПП) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Вказані норми містять відповідний перелік обставин непереборної сили, до яких включено карантин Законом № 530-IX від 17.03.2020, яким внесено зміни до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Згідно із п. 3.3. Регламенту ТПП сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За результатами розгляду документів ТПП України/регіональна ТПП видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.11. Регламенту ТПП).

Отже, у зв`язку з тим, що Торгово-промисловою палатою України видано відповідачу сертифікат №3100-20-1848 (№1526/05-4 від 12.11.2020 року) яким засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період з 18.03.2020 року по 22.05.2020 року, відповідач звільняється від відповідальності, а саме стягнення штрафу та пені, за порушення строків виконання зобов`язань за умовами Договору в період по 22.05.2020 року включно.

Таким чином, здійснені відповідачем поставки обладнання за актами №15 від 13.04.2020 року, №16 від 13.04.2020 року, №17 від 29.04.2020 року, №18 від 29.04.2020 року, №19 від 08.05.2020 року, №20 від 08.05.2020 року, №21 від 08.05.2020 року, №21-1 від 18.05.2020 року, №22 від 08.05.2020 року та №23 від 22.05.2020 року підпадають під дію сертифікату Торгово-промислової палати України №3100-20-1848 (№1526/05-4 від 12.11.2020 року) і нарахування штрафних санкцій по вказаним актам не здійснюється.

При цьому, Суд вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача, що сертифікат змінює строки поставки обладнання не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вказаний сертифікат не змінюючи строків поставки лише звільняє відповідача від відповідальності за невчасне виконання обов`язку, передбаченого умовами Договору, на період дії цього сертифікату.

Отже, враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення обумовленого Договором строку поставки обладнання за актами №24 від 27.05.2020 року, №25 від 30.06.2020 року, №26 від 07.07.2020 року, №27 від 23.07.2020 року, №28 від 30.07.2020 року, №29 від 04.09.2020 року, №30 від 23.09.2020 року та №31 від 20.10.2020 року, відповідно в даному випадку наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності визначеної ст. 231 ГК України та п. 8.2. договору.

При цьому, Судом враховано, що нарахування штрафу по акту №24 не здійснюється, оскільки після закінчення дії сертифікату (з 23.05.2020 року) і до дати поставки за цим актом (26.05.2020 року) не минуло 30-ти днів, які є необхідною підставою для нарахування відповідачу штрафу згідно п. 8.2. Договору.

Окрім того, Суд зауважує, що з врахуванням встановлених вище обставин, а саме дії сертифікату Торгово-промислової палати України №3100-20-1848 (№1526/05-4 від 12.11.2020 року) в період з 18.03.2020 року по 22.05.2020 року, початок нарахування пені та штрафу здійснюється не з 12.04.2020 року, як зазначено позивачем у своїх розрахунках, а з 23.05.2020 року, тобто з наступного дня після припинення дії сертифікату.

Здійснивши власний розрахунок сум пені та штрафу, з урахуванням зазначених вище обставин, Суд зазначає, що обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума штрафу в розмірі 899 764,05 грн та сума пені в розмірі 1 257 215,26 грн.

Однак, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що основне зобов`язання відповідачем виконано, а доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Цивільні та господарські відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вирішуючи питання про зменшення нарахованих відповідачу штрафу та пені, суд виходить з того, що співпраця сторін по договору продовжується, проте позивач заперечує проти такого зменшення.

Враховуючи викладені обставини, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення нарахованого розміру пені та штрафу.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано, водночас позивачем не доведено суду наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання умов Договору у вигляді санкцій понад суми, визнані судом обґрунтованими.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума пені в розмірі 1 257 215,26 грн та сума штрафу в розмірі 899 764,05 грн.

Судовий збір, у розмірі 32 354,69 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" (ідентифікаційний код 30780858, місцезнаходження: 01011, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 15) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (ідентифікаційний код 30019775, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28) в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (ідентифікаційний код 00153100, місцезнаходження: 36008, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 173) суму пені в розмірі 1 257 215,26 грн (один мільйон двісті п`ятдесят сім тисяч двісті п`ятнадцять гривень 26 копійки), суму штрафу в розмірі 899 764,05 грн (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривни 05 копійок) та суму судового збору в розмірі 32 354,69 грн (тридцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири гривни 69 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 41 107,51 грн залишити за Акціонерним товариством "Укргазвидобування".

5. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.11.2021 року.

Суддя С. МОРОЗОВ