номер провадження справи 34/159/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 Справа № 908/2796/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Балицькій Ю.І.,

розглянувши матеріали справи № 908/2796/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний союз Запоріжжя», ідентифікаційний код юридичної особи 31753940 (вул. Таврійська, буд. 127, смт. Більмак Більмацького району Запорізької області, 71001)

до відповідача: Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою», ідентифікаційний код юридичної особи 00698986 (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095)

про стягнення 22 485 грн 68 коп.

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Бутенко І.О., паспорт № 000742158 від 17.07.2017, довіреність від 12.05.2020;

від відповідача: Прокопенко Є.А., довіреність № 85 від 01.02.2021, паспорт серії НОМЕР_1

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний союз Запоріжжя» з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою» 22 485 грн 68 коп. за неналежне виконання умов договору № 407 про складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, укладеного сторонами 12.09.2019, з яких: 16200 грн 00 коп. основна заборгованість, 1871 грн 63 коп. інфляційні втрати, 763 грн 11 коп. 3% річних та 3650 грн 94 коп. пеня, а також 2270 грн 00 коп. судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 вказану справу у передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.09.2021 у справі № 908/2796/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 26.10.2021 об 11 год. 00 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

11.10.2021 до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про залишення позову без руху, у зв`язку з неотриманням позову відповідачем.

26.10.2021 до суду від позивача у справі надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: доказів направлення відповідачеві проєкту акту звірки.

26.10.2021 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 26.10.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив судове засідання. Перевірив явку представників сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відводів складу суду не заявлено. Права та обов`язки представникові відповідача зрозумілі.

Суд оголосив подані сторонами документи та задовольнив клопотання позивача.

Представник відповідача зазначив про неотримання позову та проєкту акта звірки.

Однак, як встановлено судом, матеріали справи містять належні докази направлення відповідачеві позовної заяви з додатками та проєкту акта звірки, а отже підстави для залишення позовної заяви без руху відсутні.

За наслідками судового засідання, враховуючи, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, беручи до уваги необхідність представникові відповідача ознайомитись з матеріалами справи та подати відзив, суд оголосив перерву в судовому засіданні, в межах строку розгляду справи - до 09.11.2021 об 11 год. 40 хв.

29.10.2021 до суду від відповідача надійшов відзив з клопотанням про відновлення строку на його подання.

В судовому засіданні 09.11.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Права та обов`язки представникам сторін зрозумілі.

Судом оголошено про надходження до суду від відповідача у справі відзиву з клопотанням про поновлення строку на його подання.

Представник відповідача підтримав подане клопотання.

Представник позивача заперечив проти поданого клопотання, зазначивши, що відзив подано з порушенням процесуального законодавства.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача та не прийнято до розгляду відзив відповідача, у зв`язку з тим, що відзив подано з пропущенням строку без доведення поважності причин пропуску строку на його подання, враховуючи отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі 01.10.2021. До того ж, відзив подано без доказів його направлення іншій стороні.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, навів обставини та докази на їх підтвердження.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на досягнення між сторонами згоди щодо розірвання договору № 407 про складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, укладеного сторонами 12.09.2019 та не виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем щодо повернення сплачених позивачем коштів за невиконані за договором роботи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав того, що строк повернення коштів позивачеві не настав. При цьому, позивач не заперечував факт розірвання договору та наявності спірної заборгованості відповідача перед позивачем.

За наслідками удового засідання судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрний союз Запоріжжя» (замовник, позивач у справі) та Державним підприємством «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою (виконавець, відповідач у справі) укладено договір № 407 про складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки (надалі договір).

Згідно з предметом договору:

1.1. Виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи (далі - роботи) зі складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, розташованої на території Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, орієнтовною площею 79,9000 га. Замовник зобов`язується оплатити виконання, та прийняти роботи.

1.2. Отримана за результатами виконання цього договору продукція є власністю Замовника.

1.3. Всі роботи, що виконуються Виконавцем відповідно до цього Договору, мають відповідати своєму цільовому призначенню.

1.4. Якщо в процесі виконання Робіт з`ясовується неминучість одержання негативного результату або недоцільність подальшого виконання Робіт, Замовник або Виконавець мають право призупинити їх виконання, сповістивши про це іншу сторону. В такому випадку Сторони зобов`язані розглянути питання про доцільність і напрями подальшого виконання Робіт.

Відповідно до другого розділу:

2.1. Загальна вартість робіт за цим договором становить 26912,81грн. (Дванадцять шість тисяч дев`ятсот дванадцять гривень 81 копійка), утому числі ПДВ - 4485,47 гривень.

Загальна вартість робіт визначається згідно з погодженим Сторонами кошторисом, що є додатком № 1 до Договору.

2.2. Замовник у триденний строк починаючи з дня підписання договору, зобов`язаний перерахувати Виконавцю оплату в розмірі 100% вартості робіт.

2.3. Договірна ціна може бути змінена Виконавцем у разі: внесення змін до складу та об`єму робіт; при введенні нових законодавчих і нормативних актів, що впливають на вартість робіт; в разі інфляційних процесів, шляхом укладання додаткової угоди.

2.4. Вартість послуг сторонніх підприємств (установ, організацій) до Вартості робіт не включається та, в разі необхідності, оплачується-Замовником окремо.

Приймання виконаних робіт за цим договором оформляється актом приймання-передачі робіт (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань відповідальність згідно із законодавством та цим договором.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених зобов`язань (п. 9.1 договору).

Договір підписано з боку обох сторін та скріплений печатками товариств.

До договору складено та затверджено завдання на складання технічної документації із землеустрою та погоджено кошторис № 1 на проектно-вишукувальні роботи.

Згідно з договором № 407 від 12.09.2019, на підставі виписаного рахунку на оплату № 451 від 12.09.2019, платіжним дорученням № 1526 від 19.09.2019 позивачем перераховано відповідачеві 26 912 грн 81 коп., у т.ч. ПДВ 4485 грн 47 коп.

Листом № 90 від 19.12.2019 позивач, згідно з п. 1.4 договору, повідомив відповідача про зміни, а саме: скасування рішення Більмацької селищної ради № 55, яким надавався дозвіл на розробку документації. Листом позивач повідомив відповідача про необхідність призупинити роботи по договору № 407 та надати акт виконаних робіт.

Листом № 1666 від 20.12.2019 на лист позивача № 90 від 19.12.2019 відповідач підтвердив призупинення виконаних робіт по договору № 407 від 12.09.2019.

Листом № 21 від 04.02.2020 на лист відповідача № 1666 від 20.12.2019 позивач з посиланням на погодження сторонами зупинення робіт за договором просив скласти акт виконаних робіт та повернути залишок коштів, що були сплачені згідно з рахунком № 451 від 12.09.2019.

Листом № 227 від 13.02.2020 відповідач на лист позивача № 21 від 04.02.2020 не заперечив та погодив розірвання договору і визнав його розірваним, надіслав на підписання акти здачі-виконання робіт на суму 10712 грн 81 коп. та зазначив, що залишок коштів буде повернуто при першій можливості.

Сторонами був складений та підписаний акт здачі-приймання робіт від 04.02.2020 на суму виконаних робіт за договором - 10712 грн 81 коп.

16.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості в розмірі 16 200 грн 00 коп., яка вручена відповідачеві 21.07.2021, однак, залишилась без відповіді.

Враховуючи, що відповідачем не було сплачено позивачеві 16 200 грн. 00 коп. заборгованості за договором, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стягнення з Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний союз Запоріжжя» 22 485 грн 68 коп. за неналежне виконання умов договору № 407 про складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, укладеного сторонами 12.09.2019, з яких: 16200 грн 00 коп. основна заборгованість, 1871 грн 63 коп. інфляційні втрати, 763 грн 11 коп. 3% річних та 3 650 грн 94 коп. пеня, було предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Правовідносини сторін є господарськими та виникли з договору № 407 про складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України:

1.За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано главою 53 ЦК України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено також главою 20 ГК України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1.4 договору, якщо в процесі виконання робіт з`ясовується неминучість одержання негативного результату або недоцільність подальшого виконання робіт, замовник або виконавець мають право призупинити їх виконання, сповістивши про це іншу сторону. В такому випадку сторони зобов`язані розглянути питання про доцільність і напрями подальшого виконання робіт.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, договір № 407 про складання технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки від 12.09.2019 розірваний за згодою сторін, що підтверджується листуванням між сторонами.

Так, листом № 90 від 19.12.2019 позивач, згідно з п. 1.4 договору, повідомив відповідача про зміни, а саме: скасування рішення Більмацької селищної ради № 55, яким надавався дозвіл на розробку документації. Листом позивач повідомив відповідача про необхідність призупинити роботи по договору № 407 та надати акт виконаних робіт.

Листом № 1666 від 20.12.2019 на лист позивача № 90 від 19.12.2019 відповідач підтвердив призупинення виконаних робіт по договору № 407 від 12.09.2019.

Листом № 21 від 04.02.2020 на лист відповідача № 1666 від 20.12.2019 позивач з посиланням на погодження сторонами зупинення робіт за договором просив скласти акт виконаних робіт та повернути залишок коштів, що були сплачені згідно з рахунком № 451 від 12.09.2019.

Листом № 227 від 13.02.2020 відповідач на лист позивача № 21 від 04.02.2020 не заперечив та погодив розірвання договору і визнав його розірваним, надіслав на підписання акти здачі-виконання робіт на суму 10712 грн 81 коп. та зазначив, що залишок коштів буде повернуто при першій можливості.

Отже, 13.02.2020 договір № 407 від 12.09.2019 розірваний.

Слід зазначити, що відповідач підтверджує розірвання договору і наявність у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 16200 грн 00 коп. за цим договором, однак вважає, що строк оплати вказаної суми сторонами не погоджено, а отже строк оплати спірної суми не настав.

Зазначені доводи відповідача є безпідставними, та спростовуються наступним.

Згідно з договором № 407 від 12.09.2019, на підставі виписаного рахунку на оплату № 451 від 12.09.2019, платіжним дорученням № 1526 від 19.09.2019 позивачем перераховано відповідачеві 26 912 грн 81 коп., у т.ч. ПДВ 4485 грн 47 коп.

Сторонами був складений та підписаний акт здачі-приймання робіт від 04.02.2020 на суму виконаних робіт за договором - 10712 грн 81 коп.

Враховуючи сплату позивачем відповідачеві на виконання умов договору 26 912 грн 81 коп. платіжним дорученням № 1526 від 19.09.2019, та виконання робіт за договором на суму 10 712 грн 81 коп., на суму 16200 грн 00 коп. роботи не виконувались і повинні були бути повернуті відповідачем позивачеві.

Листом № 21 від 04.02.2020 на лист відповідача № 1666 від 20.12.2019 позивач з посиланням на погодження сторонами зупинення робіт за договором просив скласти акт виконаних робіт та повернути залишок коштів, що були сплачені згідно з рахунком № 451 від 12.09.2019.

Листом № 227 від 13.02.2020 відповідач на лист позивача № 21 від 04.02.2020 не заперечив та погодив розірвання договору і визнав його розірваним, надіслав на підписання акти здачі-виконання робіт на суму 10712 грн 81 коп. та зазначив, що залишок коштів буде повернуто при першій можливості.

Отже, станом на 13.02.2020, дату складення вищевказаного листа, відповідач був обізнаний про вимоги позивача щодо повернення залишку коштів за договором і сам зобов`язувався його повернути.

Залишок коштів в сумі 16200 грн 00 коп. відповідачем не було сплачено позивачеві.

16.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості в розмірі 16200 грн 00 коп., яка вручена відповідачеві 21.07.2021, однак, залишилась без відповіді.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України:

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей ст1. рок (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, враховуючи, що умовами договору не встановлений строк виконання відповідачем обов`язку щодо повернення коштів, беручи до уваги лист відповідача № 227 від 13.02.2020, який свідчить про обізнаність станом на 13.02.2020 відповідача з вимогами позивача про повернення залишку коштів за цим договором, суд вважає, що обов`язок відповідача сплатити позивачеві 16200 грн 00 коп. повинен був бути виконаним у семиденний строк з 13.02.2020.

Відповідачем залишок коштів в сумі 16200 грн 00 коп. за договором повернутий позивачеві не був, у зв`язку з чим, з 21.02.2020 у відповідача виникло прострочення з оплати вказаної суми позивачеві.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що заявлені правомірно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 16200 грн 00 коп. заборгованості за договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Позивачем заявлено до стягнення сукупний розмір пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ в сумі 3650 грн 94 коп. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з 14.02.2020 по 09.09.2021

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договором № 407 від 12.09.2019 сторонами не узгоджено відповідну сплату пені та її розмір, а отже і підстави для її нарахування та стягнення відсутні.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1871 грн 63 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленій до стягнення сумі, а щодо стягнення 763 грн 11 коп. 3% річних задовольняються судом частково, з урахуванням наступного.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, враховуючи, що строк виконання зобов`язання відповідача з повернення оплати за договором в сумі 16200 грн 00 коп. позивачеві сплив 20.02.2020, тобто після спливу семиденного строку з 13.02.2020, прострочення з оплати спірної суми виникло з 21.02.2020, а отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованими в сумі 753 грн 82 коп. за період з 21.02.2020 по 09.09.2021.

Інфляційні втрати в сумі 1871 грн 63 коп. підлягають стягненню за період з березня 2020 по серпень 2021 у заявленій до стягнення сумі.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за позовом відноситься на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою», ідентифікаційний код юридичної особи 00698986 (вул. Українська, буд. 50, м. Запоріжжя, 69095) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний союз Запоріжжя», ідентифікаційний код юридичної особи 31753940 (вул. Таврійська, буд. 127, смт. Більмак Більмацького району Запорізької області, 71001) 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) грн 00 коп, 753 (сімсот п`ятдесят три) грн 82 коп. 3% річних, 1 871 (одна тисяча вісімсот сімдесят одна) грн 63 коп. інфляційних втрат та 1 900 (одна тисяча дев`ятсот) грн 49 коп. судового збору

3. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3 650 грн 94 коп. пені, 9 грн 29 коп. 3% річних та 369 грн 51 коп. судового збору відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 15.11.2021.

Суддя А.О. Науменко