ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 910/17374/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 р.

по справі № 910/17374/20

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ

до відповідачів:

1) Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв;

2) Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкритого акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України, м. Миколаїв

про стягнення страхового відшкодування в сумі 76 370,24 грн.

В грудні 2020 р. Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС, м. Київ звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв та до Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкритого акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України, м. Миколаїв про солідарне стягнення страхового відшкодування в сумі 76 370,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи ст. ст. 993, 1166, 1172, 1188, 1192 Цивільного Кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України та на ст. 27 Закону України „Про страхування".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 р. матеріали справи № 910/17374/20 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 р. у справі № 910/17374/20 позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ задоволено частково. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв на користь позивача страхове відшкодування в сумі 76 370,24 грн. В частині стягнення страхового відшкодування з Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкритого акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України, м. Миколаїв у задоволенні позову відмовлено.

Задоволення позовних вимог до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв, місцевим господарським судом обґрунтовано тим, що позивачем доведено належним та допустимими доказами розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, та право на її стягнення.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що саме Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв є особою, на яку державою покладено обов`язок по утриманню у належному стані та ремонту автомобільних доріг у Миколаївській області, в тому числі і автодороги Н-11 Дніпр-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), 2 км 700 м, неподалік від повороту на с. Привільне, на якій сталася дорожньо транспортна пригода.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним відповідачем у справі є саме Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв. Крім того, Господарський суд Миколаївської області з урахуванням приписів п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України відмовив Службі автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв у застосуванні до спірних правовідносин строку позовної давності.

Не погодившись з наведеним рішенням, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв оскаржила його до Південно західного апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв посилається на те, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив відповідача у застосуванні до спірних правовідносин строку позовної давності.

Крім того, відповідач посилається на хибність висновку суду першої інстанції щодо того, що Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв є належним відповідачем у справі, оскільки ділянка автомобільної дороги Н-11 Дніпр-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), 2 км 700 м, неподалік від повороту на с. Привільне, згідно офіційного інтернет ресурсу «КМ+» знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

З огляду на викладене, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв вважає, що вказані обставини є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

20.02.2017 р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АРКС, м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», м. Київ укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 078а7юб.

Предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки VoIkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 .

05.10.2017 р. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «VoIkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Дніпро-Миколаїв, наїхав на вибоїну.

В результаті дорожньо транспортної пригоди автомобіль марки «VoIkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

05.10.2017 р. працівниками Управління патрульної поліції складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, згідно якого експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожного руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди».

По даній дорожньо-транспортній пригоді матеріали направлені у Заводський районний суд м. Миколаєва.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2018 р. по справі № 487/6471/17 відносно ОСОБА_2 директора Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкрито акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06.10.2017 р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогранд Миколаїв», м. Миколаїв сума матеріального збитку, завданого власнику автомобільного засобу, складає 80 370,24 грн. 29.11.2017 р. Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АРКС, м. Київ проведено розрахунок страхового відшкодування № 1.003.17.0016716 та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 76 370,34 грн.

Платіжним дорученням від 30.11.2017 р. № 396 484 Приватним акціонерним товариством Страхова компанія АРКС, м. Київ сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», м. Київ страхове відшкодування в сумі 76 370, 24 грн.

30.07.2018 р. Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС, м. Київ звернулось до Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкрито акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України з претензією № 0016716/УБК про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що сталася 05.10.2017 р. в сумі 76 370,34 грн.

У відповіді на наведену претензію Дочірне підприємство Миколаївський облавтодор Відкрито акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України порекомендувало Приватному акціонерному товариству Страхова компанія АРКС, м. Київ звернутись з претензією до Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, на балансі якої перебуває дорога, на якій сталася дорожньо транспортна пригода.

В результаті сплаченого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС, м. Київ звернулось до господарського суду з позовом про стягнення цієї суми зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв та до Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкритого акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України, м. Миколаїв.

За результатами розгляду матеріалів справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, м. Миколаїв не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища регулюються Законом України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353-XII (зі змінами та доповненнями).

Статтею 1 цього Закону передбачено, що цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах.

За приписами ч. 3 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Статтею 24 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг регулюються Законом України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 р. № 2862-IV (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 13 цього Закону орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає: за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Статтею 11 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про автомобільні дороги" користувачі автомобільних доріг мають право на відшкодування збитків у порядку, визначеному законом.

Згідно з п. 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до п. 11 Правил власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно- кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначалося вище, в результаті дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2017 р., працівниками Управління патрульної поліції складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Наведений акт містить наступну інформацію:

- експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожного руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди»;

- розмір вибоїни, що стала причиною ДТП, становить ширина - 1,6 м, довжина - 4,6 м, висота - 0,115 м.;

- наплив становить ширина - 0, 6 м, довжина - 6, 2 м, висота - 0, 3 м.;

- огородження проведення дорожніх робіт відсутнє.

Відповідно до розділу 3 ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди" автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Гранично допустимі пошкодження площі покриття, окремих вибоїн не має перевищувати 6 см (для вулиць та доріг населених пунктів цей показник ще менший - 4 см).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що автомобільна дорога Н-11 Дніпр-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), 2 км 700 м, неподалік від повороту на с. Привільне, на якій сталася дорожньо транспортна пригода, не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди", у зв`язку з чим, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 32 «Про автомобільні дороги», наявні правові підстави для відшкодування збитків особі, яка їх зазнала.

Приписами ст. 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР (зі зміна та доповненнями) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні приписи викладені у ст. 993 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стосовно визначення особи, з якої підлягають стягненню такі збитки, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як зазначалося вище, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2018 р. відносно Микуленка Костянтина Васильовича - директора Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкрито акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України закрито провадження по справі № 487/6471/17 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також у наведеній постанові Заводський районний суд м. Миколаєва зазначив, що посадові особи Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор Відкритого акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України згідно з Законом України «Про автомобільні дороги» не є відповідальними особами органу, уповноваженого державою на управління автодорогами загального користування, яким є Укравтодор. Саме посадові особи Служби автомобільних доріг в Миколаївській області (балансоутримувач автомобільних доріг), як розпорядники бюджетних коштів у сфері закупівлі підрядних робіт на здійснення поточного ремонту та експлуатаційного утримання, у повній мірі несуть відповідальність за дотримання відповідних правил, норм і стандартів, що узгоджується з положенням ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповіді на претензію Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ, Дочірне підприємство Миколаївський облавтодор Відкритого акціонерного товариства ДАК Автомобільні дороги України порекомендувало Приватному акціонерному товариству Страхова компанія АРКС, м. Київ звернутись з претензією до Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, на балансі якої перебуває дорога, на якій сталася дорожньо транспортна пригода.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги додану до матеріалів апеляційної скарги роздруківку з інтернет ресурсу «КМ+», відповідно до якої ділянка автомобільної дороги Н-11 Дніпр-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), 2 км 700 м, неподалік від повороту на с. Привільне, знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд зазначає, що це документ, на який посилається Служба автомобільних доріг в Миколаївській області не був предметом розгляду у місцевому господарському суді та відповідач не навів жодної причини неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з тим, як вбачається з поданого Службою автомобільних доріг в Миколаївській області відзиву на позовну заяву, відповідач заперечуючи проти позовних вимог, доводів щодо перебування ділянки автомобільної дороги Н-11 Дніпр-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), 2 км 700 м, неподалік від повороту на с. Привільне на балансі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області не навів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо наявності правових підстав для стягнення зі Служби автомобільних доріг у Миколаївської області грошових коштів в сумі 76 370, 24 грн., завданих внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Щодо доводів Служби автомобільних доріг у Миколаївської області про відмову судом першої інстанції у застосуванні до спірних правовідносин строку позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Визначення початку відліку позовної давності наведено у ст. 261 Цивільного кодексу України, зокрема, відповідно до частини 1 цієї норми перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, перебіг позовної давності відносно заявлених вимог розпочався з моменту настання страхового випадку - з моменту дорожньо транспортної пригоди, а саме 05.10.2017 р.

Тобто, починаючи з 05.10.2017 р., позивач мав можливість реалізувати в судовому порядку право на захист порушеного права.

Отже, строк позовної давності у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в даному випадку закінчується 05.10.2020 р., проте звернення Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ з позовною заявою до місцевого господарського суду відбулось 07.12.2020 р., тобто поза межами строку встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Водночас, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 р. на всій території України введено карантин, що на підставі чинних постанов уряду неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу, отже в силу п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з позовом у межах строків позовної давності, що продовжують свій перебіг на час дії такого карантину, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для застосування до спірних право відносин строку позовної давності.

Враховуючи те, що доводи, викладені Службою автомобільних доріг у Миколаївської області в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 р. по справі № 910/17374/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Миколаївської області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна