ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/486/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення заборгованості в сумі 2 946 370 грн 98 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Конихов О.О., ордер серія АІ № 1123463 від 08.06.2021 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Процун О.І., згідно виписки з ЄДРЮОФОПГФ (в режимі відеоконференції).

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP626XI120544505.

У судовому засіданні 8 листопада 2021 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (далі - Відокремлений підрозділ, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 946 370 грн 98 коп., з яких: 2 800 009 грн 60 коп. - основний борг, 115 590 грн 33 коп. - інфляційні втрати та 30 411 грн 05 коп. - три відсотки річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем відповідно до умов, укладеного між Товариством та Підприємством в особі Відокремленого підрозділу, Договору поставки від 7 жовтня 2020 року № 53-122-01-20-10061, товару, у зв`язку з чим у Відокремленого підрозділу виникла заборгованість перед Товариством у розмірі 2 800 009 грн 60 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 30 411 грн 05 коп. та інфляційні втрати в розмірі 115 950 грн 33 коп. Стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат заявлено з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс і очікує понести витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 44 195 грн 47 коп., за відправку позовної заяви сторонам по справі та до суду в розмірі 200 грн 00 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року позовну заяву Товариства від 10.06.2021 р. залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання даної ухвали шляхом подання до суду:

- позовної заяви у відповідності до вимог ч. 3 ст. 162 ГПК України, узгодивши зазначену ціну позову з сумою стягнення, заявленою у прохальній частині позовної заяви;

- узгодженого судового збору з врахуванням заявленої до стягнення суми.

2 липня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 01.07.2021 р. про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано позовну заяву усунутими недоліками та платіжне доручення від 01.07.2020 п. № 30 на суму 1 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 80-83).

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року позовну заяву Товариства від 10 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 липня 2021 року.

27 липня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 27.07.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог з додатками (т.1 а.с. 91-92).

28 липня 2021 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 28.07.2021 р. № 13218/001-юр про відкладення підготовчого засідання з додатками (т. 1 а.с. 94-97).

28 липня 2021 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 28.07.2021 р. № 13216/001-юр з додатками, в якому останній просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог, Північно-східний офіс Держаудитслужби (т. 1 а.с. 99-105).

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року заяву від 27.07.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог і додані до неї документи повернуто Товариству.

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року підготовче засідання відкладено на 6 вересня 2021 року.

29 липня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 29.07.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 1 а.с. 114).

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року заяву представника Товариства від 29.07.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

29 липня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов оригінал клопотання від 28.07.2021 р. № 13218/001-юр про відкладення підготовчого засідання з додатками (т. 1 а.с. 118-122).

29 липня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов оригінал клопотання від 28.07.2021 р. № 13216/001-юр з додатками, в якому останній просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог, Північно-східний офіс Держаудитслужби (т. 1 а.с. 124-132).

2 серпня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 30.07.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог з додатками (т. 1 а.с. 143-144), яка прийнята судом до розгляду. Згідно зазначеної заяви представник позивача просить стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу основний борг в сумі 2 172 733 грн 60 коп. Решту позовних вимог представник позивача просить залишити без змін.

2 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (т. 1 а.с. 146-155), в якому останній зазначив, що основний борг в розмірі 627 276 грн 00 коп. Відокремленим підрозділом оплачено 25 червня 2021 року та 20 липня 2021 року, а відтак заборгованість за договором поставки від 7 жовтня 2020 року № 53-122-01-20-10061 становить 2 172 733 грн 60 коп. Суму основного боргу відповідачем визнано. Щодо нарахованих 3% річних в сумі 30 411 грн 05 коп. представник відповідача зазначив, що дана сума є завищеною, оскільки позивачем невірно визначено початок порушення грошового зобов`язання, оскільки останній день строку оплати припадає на 11.02.2021 р., тому прострочення з оплати поставленої продукції розпочалося 12.02.2021 р. Відтак, представник відповідача просить відмовити позивачу у стягненні зайво нарахованих 3% річних.

3 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 30.07.2021 р. № 13371/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з додатками (т. 1 а.с. 157-158).

16 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 12.08.2021 р. № 14175/001-юр з додатками (т. 1 а.с. 161-163).

20 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 18.08.2021 р. № 14489/001-юр з додатками (т. 1 а.с. 165-167).

27 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 26.08.2021 р. № 14794/001-юр з додатками (т. 1 а.с. 169-170).

Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року заяву представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу від 30.07.2021 р. № 13371/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено частково.

2 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 30.08.2021 р. № 15128/001-юр з додатками (т. 1 а.с. 176-179).

Перед підготовчим засіданням, 6 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив від 06.09.2021 р. з додатками (т. 1 а.с. 181-187) та заява від 05.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог з додатками (т. 1 а.с. 188-196), яка прийнята судом до розгляду. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що підстави для закриття провадження у справі в частині оплати заборгованості відсутності, оскільки подано заяву про зменшення розміру позовних вимог на оплачену суму заборгованості. щодо неправильного нарахування 3% річних представник позивача зазначив, що під час здійснення розрахунку позивачем допущено технічну помилку та помилково враховано останній день строку оплати при здійсненні розрахунків. Відтак, представник позивача зазначив, що правильна сума заборгованості в цій частині становить 30 049 грн 41 коп. Крім того, представник позивача зазначив, що на даний момент останній надає документи, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн 00 коп., одна в подальшому розмір витрат може збільшитись. Зокрема представником позивача додано документи, що підтверджують обсяг наданої правової допомоги у даній справі, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 1 червня 2021 року, копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 1 червня 2021 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 17 червня 2021 року, копію рахунку-фактури № 1-170621 від 17 червня 2021 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 3 вересня 2021 року, копію рахунку-фактури № 1-030921 від 3 вересня 2021 року. Згідно заяви від 05.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просить стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу основний борг в сумі 1 032 733 грн 60 коп., три відсотки річних в сумі 30 049 грн 41 коп. та інфляційні втрати в сумі 115 950 грн 33 коп. До заяви від 05.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог представником позивача додано розрахунок штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 6 вересня 2021 року строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів до 10 жовтня 2021 року включно, а підготовче засідання відкладено на 20 вересня 2021 року.

7 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 03.09.2021 р. № 15487/001-юр з додатками (т. 1 а.с. 204-208).

8 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 08.09.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 1 а.с. 210-211).

Ухвалою суду від 9 вересня 2021 року заяву представника Товариства від 08.09.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

13 вересня 2021 року від представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу на адресу суду надійшла заява від 10.09.2021 р. № 15878/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з додатками (т. 1 а.с. 217-219).

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року заяву представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу від 10.09.2021 р. № 15878/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

14 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 10.09.2021 р. № 15901/001-юр про надання доказів оплати (т. 1 а.с. 225-226), до якої додано платіжне доручення про сплату спірної заборгованості в розмірі 100 000 грн 00 коп.

17 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 10.09.2021 р. № 15901/001-юр про надання доказів оплати (т. 1 а.с. 228-229), до якої додано платіжне доручення про сплату спірної заборгованості в розмірі 50 000 грн 00 коп.

17 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 17.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог з додатками (т. 1 а.с. 231-238), яка прийнята судом до розгляду. Згідно зазначеної заяви представник позивача просить стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу основний борг в сумі 982 727 грн 60 коп., три відсотки річних в сумі 30 049 грн 41 коп. та інфляційні втрати в сумі 115 950 грн 33 коп. До заяви від 05.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог представником позивача додано розрахунок штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 11 жовтня 2021 року. Одночасно вказаною ухвалою у залученні до участі у даній справі Північно-східного офісу Держаудитслужби в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, судом відмовлено.

23 вересня 2021 року від представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу на адресу суду надійшла заява від 21.09.2021 р. № 16604/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з додатками (т. 2 а.с. 1-3).

Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року заяву представника Підприємства в особі відокремленого підрозділу від 21.09.2021 р. № 16604/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

27 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 27.09.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 2 а.с. 9).

Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року заяву представника Товариства від 27.09.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судовому засіданні 11 жовтня 2021 року оголошено перерву до 8 листопада 2021 року.

Після судового засідання, 11 жовтня 2021 року від представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу на адресу суду надійшла заява від 07.10.2021 р. № 17701/001-юр з додатками (т. 2 а.с. 27-31), в якій останній зазначив, що відповідачем оплачено частину основного боргу, який є предметом позовних вимог, а саме: 20 вересня 2021 року сплачено 196 366 грн 80 коп., 1 жовтня 2021 року - 100 000 грн 00 коп. та 6 жовтня 2021 року - 100 000 грн 00 коп. Відтак, представник відповідача просив закрити провадження у даній справі в частині стягнення 396 366 грн 80 коп. основного боргу за договором поставки від 07.10.2020 р. № 53-122-01-20-10061. До заяви представником відповідача додано платіжні доручення від 20 вересня 2021 року № 10052 на суму 196 366 грн 80 коп., від 1 жовтня 2021 року № 10891 на суму 100 000 грн 00 коп. та від 6 жовтня 2021 року № 11117 на суму 100 000 грн 00 коп.

18 жовтня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 18.10.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 2 а.с. 33).

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року заяву представника Товариства від 18.10.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

3 листопада 2021 року від представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу на адресу суду надійшла заява від 01.11.2021 р. № 19070/001-юр з додатками (т. 2 а.с. 39-44), в якій останній зазначив, що відповідачем оплачено частину основного боргу, який є предметом позовних вимог, а саме: 8 жовтня 2021 року сплачено 200 000 грн 00 коп., 20 жовтня 2021 року - 86 366 грн 80 коп., 23 жовтня 2021 року - 100 000 грн 00 коп. та 26 жовтня 2021 року - 200 000 грн 00 коп. Відтак, представник відповідача просив закрити провадження у даній справі в частині стягнення 586 366 грн 80 коп. основного боргу за договором поставки від 07.10.2020 р. № 53-122-01-20-10061. До заяви представником відповідача додано платіжні доручення від 8 жовтня 2021 року № 11184 на суму 200 000 грн 00 коп., від 20 жовтня 2021 року № 11592 на суму 86 366 грн 80 коп., від 23 жовтня 2021 року № 11813 на суму 100 000 грн 00 коп. та від 26 жовтня 2021 року № 11929 на суму 200 000 грн 00 коп.

5 листопада 2021 року від представника Підприємства в особі Відокремленого підрозділу на адресу суду надійшла заява від 05.11.2021 р. № 19415/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 1 а.с. 46).

Ухвалою суду від 5 листопада 2021 року заяву представника Підприємства в особі відокремленого від 05.11.2021 р. № 19415/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено частково.

5 листопада 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення від 05.11.2021 р. з додатками (т. 2 а.с. 53-58), в яких останній зазначив, що на даний час відповідачем в повному обсязі сплачено залишок основної заборгованості, а відтак станом на дату подання додаткових пояснень, предмет спору в цій частині відсутній. Також представник позивача зазначив, що 06.09.2021 р. останнім надано суду документи, що підтверджують обсяг наданої правової допомоги. Також представник позивача додає копії платіжних доручень, що підтверджують оплату наданих послуг в розмірі 11 000 грн 00 коп. Крім того, представник позивача додатково надає акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 20.10.2021 р. та рахунок-фактуру № 1-201021, що підтверджують надання послуг на суму 16 500 грн 00 коп. Як зазначив представник позивача, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку поніс позивач, станом на 05.11.2021 р. становить 27 500 грн 00 коп.

У судовому засіданні 8 листопада 2021 року оголошувалася перерва до 8 листопада 2021 року до 14:00 год.

Перед судовим засіданням, 8 листопада 2021 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від 08.11.2021 р. № 19518/001-юр (т. 2 а.с. 63-65), в якій останній просить зменшити витрати до розміру 2 000 грн 00 коп. Зокрема представник відповідача зазначив, що такий пункт як вивчення документів та правовий аналіз договору поставки є частиною пункту складання позовної заяви. І навіть з врахуванням об`єднання даних послуг 6 000 грн є ціною значно завищеною і такою, яка не відповідає критерію співмірності, навіть з врахуванням тієї обставини, що мінімальна заробітна плата в Україні на даний момент становить 6 000 грн. Щодо такого виду робіт як вивчення судової практики представник відповідача зазначив, що він взагалі не підлягає оплаті так як уповну не відповідає критерію "фактичності" так як у жодному з документів зі сторони позивача не має посилань на судову практику. А у випадку, якщо адвокат зазначає, що здійснив аналіз судової практики, але у документах немає посилання на судові рішення, то відсутні підстави вважати, що ця робота не була використана під час надання послуг клієнту. З врахуванням того факту, що засідання тривали: - 29.07.2021 р. на судовому засіданні представник відповідача не був присутній з причини того, що подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання, оскільки ще не сплинув строк для подання відзиву на позовну заяву. Як наслідок, у відповідача відсутня інформація щодо тривалості судового засідання, та об`єктивно можна припустити, що воно тривало не значну частину часу; - 06.09.2021 р. представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою представника відповідача. Як наслідок, у відповідача відсутня інформація щодо тривалості судового засідання, та об`єктивно можна припустити, що воно тривало не значну частину часу; -20.09.2021 почалося о 10.38 та закінчилося о 10.50, після чого суддя вийшов у нарадчу кімнату. Після чого засідання розпочалося об 11.02 та закінчилося о 11 годині 04 хвилини. Тобто, загалом у судовому засіданні представник позивача перебував 26 хвилин; - 11.10.2021 р. судове засідання розпочалося о 12 годині 10 хвилин та тривало до 12 години 39 хвилин, оголошено перерву до 14 години 00 хвилин. О 14 годин 00 хвилин розпочалося засідання, яке завершилося о 14 годині 10 хвилин. Тобто, загалом у судовому засіданні представник позивача перебував 40 хвилин. Як зазначив представник відповідача, поза межами розумного сумніву знаходиться твердження, що судове засідання, яке проходило у режимі ВКЗ, під час якого не відбувався розгляд справи, відкладено його розгляд - не може вартувати 2 500 тисячі гривень і вказаний розмір оплати об`єктивно завищений і для судового засідання, у якому відбувався розгляд. Також представник відповідача зазначив, що в акті від 20.11.2021 р. зазначено, що відповідь на відзив вартує 3 000 гривень. Даний документ (без додатків) розміщений на 1 аркуші паперу (неповних 2 сторінки). У даному документі представником позивача констатовано присутність помилки при підрахунку 3% річних. Констатовано про факт направлення заяви про зменшення розміру позовних вимог. Та у 2 абзацах зазначено про надання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. Об`єктивно вартість даного документу, яка повинна стати судовими витратами, які покладаються на відповідача, не може вартувати таку суму. Так як його зміст, у тому числі, не відповідає принципу необхідності. Також в акті від 20.11.2021 р. зазначено про те, що вартість 3 заяв про зменшення позовних вимог вартує 3 000 гривень. Однакові документи, які об`єктивно відрізняються лише у частині сум здійсненої оплати суми основного боргу, не можуть вартувати однакову кількість грошей. Адвокатом було здійснено підготовку першого документу, який у подальшому лише коригувався у арифметичній частині. А у випадку, коли документ містить однакове правове регулювання, одну і ту ж правову позицію, суд повинен критично оцінити час, який було витрачено адвокатом на їх підготовку. Підготовка 3 заяв про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції не відповідає критерію необхідності. І як уже зазначалось у попередньому абзаці, однакові документи, які об`єктивно відрізняються лише у частині дат проведення судових засідань, не можуть вартувати однакову кількість грошей. Адвокатом було здійснено підготовку першого документу, який у подальшому лише коригувався виключно у частині дати проведення судового засідання. А у випадку, коли документ містить однакове правове регулювання, одну і ту ж правову позицію, суд повинен критично оцінити час, який було витрачено адвокатом на їх підготовку.

Ухвалою суду від 8 листопада 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в сумі 396 366 грн 80 коп. закрито.

Ухвалою суду від 8 листопада 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в сумі 586 366 грн 80 коп. закрито.

У судовому засіданні 8 листопада 2021 року представник Товариства зазначив, що сума основного боргу відповідачем повністю сплачена, а відтак просив суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 30 049 грн 41 коп. та інфляційні втрати в сумі 115 950 грн 33 коп. Також представник Товариства просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 500 грн 00 коп.

Представник Відокремленого підрозділу у судовому засідання 8 листопада 2021 року щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечив. Також представник Відокремленого підрозділу просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства та Відокремленого підрозділу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-20-10061 (далі - Договір; т. 1 а.с. 12-16).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Предметом поставки по даному Договору є продукція: 38340000-0 Дозиметр гамма-випромінення, яка передбачений специфікацією № 1 до даного Договору (п. 1.2. Договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 3 000 008 грн 00 коп., крім того ПДВ - 600 001 грн 60 коп. (п. 2.1. Договору).

Загальна сума Договору становить 3 600 009 грн 60 коп. (п. 2.2. Договору).

Кількість товару та ціна за одиницю товару вказана у специфікації № 1 (Додаток № 1) до даного Договору (п. 2.3. Договору).

У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

Продукція поставляється на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010".

Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Згідно п. 6.1. Договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п. 6.2. Договору про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність, зокрема:

п. 9.1. У випадку порушення строків поставки, Постачальник зобов`язується сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості та/або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції.

Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по Договору.

Пунктом 9.3. Договору сторонами погоджено, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Згідно п. 9.4. Договору якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного Договору - по 31.12.2021 р., а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію № 1 до договору (а.с. 17).

Згідно специфікації № 1 сторони погодили поставку товару на загальну суму 3 600 009 грн 60 коп.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

Крім того судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію, яка є Додатком № 2 до Договору (а.с. 18).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 600 009 грн 60 коп., що підтверджується видатковими накладними від 21 грудня 2020 року № 1 на суму 1 227 276 грн 00 коп., від 21 грудня 2020 року № 8 на суму 1 186 366 грн 80 коп., від 21 грудня 2021 року № 9 на суму 1 186 366 грн 80 коп. (т. 1 а.с. 31-33).

Судом встановлено, що зазначені видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

Як вбачається з матеріалів справи ярлик на придатну продукцію по зазначених видаткових накладних оформлено 28 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 34).

Відтак, враховуючи умови п. 6.1. Договору, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з оплати за поставлену продукцію в розмірі 3 600 009 грн 60 коп. з 29.12.2020 р. по 11.02.2021 р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Відокремленого підрозділу з претензіями від 24.02.2021 р. № 2402/1/21 та від 23.03.2021 р. № 2303/3/21 про сплату заборгованості за Договором.

Листом від 16.03.2021 р. № 4772/001-юр (т. 1 а.с. 47) відповідач повідомив позивача, що Відокремлений підрозділ знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що значною мірою впливає на розрахунки з постачальниками продукції та призводить до утворення заборгованості перед контрагентами. Також відповідач повідомив, що оплата за поставлену продукцію буде здійснена в обов`язковому порядку.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, в порушення умов Договору відповідачем проведено оплату за поставлений товар в сумі 800 000 грн 00 коп. (10.03.2021 р. в сумі 50 000 грн 00 коп., 26.03.2021 р. в сумі 100 000 грн 00 коп., 26.03.2021 р. в сумі 250 000 грн 00 коп., 02.04.2021 р. в сумі 200 000 грн 00 коп., 14.04.2021 р. в сумі 200 000 грн 00 коп.).

За твердженнями позивача, відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати, отриманого за Договором, товару на загальну суму 2 800 009 грн 60 коп. Спір виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування у Відокремленого підрозділу заборгованості в розмірі 2 800 009 грн 60 коп. та за несвоєчасне виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем нараховано 3% річних в розмірі 30 049 грн 41 коп. та інфляційні втрати в розмірі 115 950 грн 33 коп.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 ЦК України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Наявними у матеріалах справи видатковими накладними від 21 грудня 2020 року № 1, № 8, № 9, які підписані уповноваженими представниками, підтверджується виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором з поставки товару Підприємству в особі Відокремленого підрозділу загальною вартістю 3 600 009 грн 60 коп.

Відтак, суд приходить до висновку, що Товариством належним чином виконано свої зобов`язання з поставки відповідачу товару за Договором.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У п. 6.1. Договору визначено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п. 6.2. Договору про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Ярлики на придатну продукцію по видаткових накладних від 21 грудня 2020 року № 1, № 8, № 9 оформлено 28 грудня 2020 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (п. 9.4. Договору).

Судом встановлено, що позивач звертався до Відокремленого підрозділу з претензіями від 24.02.2021 р. № 2402/1/21 та від 23.03.2021 р. № 2303/3/21 про сплату заборгованості за Договором.

Відтак, позивач дотримався умов, визначених в п. 9.4. Договору.

Також судом встановлено, що відповідачем проведено оплату за поставлений товар на загальну суму 800 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 10 березня 2021 року № 2689 на суму 50 000 грн 00 коп., від 26 березня 2021 року № 3186 на суму 100 000 грн 00 коп., від 26 березня 2021 року № 3316 на суму 250 000 грн 00 коп., від 2 квітня 2021 року № 3563 на суму 200 000 грн 00 коп., від 14 квітня 2021 року № 4215 на суму 200 000 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 38-42).

Як зазначалось вище, умовами договору поставки від 7 жовтня 2020 року № 53-122-01-20-10061 визначено порядок та строк оплати товару.

Відтак, з врахуванням умов договору поставки від 7 жовтня 2020 року № 53-122-01-20-10061, відповідач зобов`язаний оплатити поставлений позивачем товар за видатковими накладними від 21 грудня 2020 року № 1, № 8, № 9 до 11.02.2021 р. включно.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням п. 6.1. Договору та положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару за видатковими накладними від 21 грудня 2020 року № 1, № 8, № 9 до 11.02.2021 р. включно. Відтак, з 12 лютого 2021 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даними видатковими накладними.

Незважаючи на умови договору, відповідач не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки.

17 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла заява від 17.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог з додатками (т. 1 а.с. 231-238), яка прийнята судом до розгляду. Згідно зазначеної заяви представник позивача просив стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу основний борг в сумі 982 727 грн 60 коп., три відсотки річних в сумі 30 049 грн 41 коп. та інфляційні втрати в сумі 115 950 грн 33 коп. До заяви від 05.09.2021 р. про зменшення розміру позовних вимог представником позивача додано розрахунок штрафних санкцій.

Судом встановлено, що Підприємство в особі Відокремленого підрозділу після звернення Товариства з позовом до суду сплатило суму основного боргу в розмірі 396 366 грн 80 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 20 вересня 2021 року № 10052 на суму 196 366 грн 80 коп., від 1 жовтня 2021 року № 10891 на суму 100 000 грн 00 коп. та від 6 жовтня 2021 року № 11117 на суму 100 000 грн 00 коп., оригінали яких долучено до матеріалів справи (т. 2 а.с. 28-30).

Крім того, судом встановлено, що Підприємство в особі Відокремленого підрозділу після звернення Товариства з позовом до суду сплатило суму основного боргу в розмірі 586 366 грн 80 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 8 жовтня 2021 року № 11184 на суму 200 000 грн 00 коп., від 20 жовтня 2021 року № 11592 на суму 86 366 грн 80 коп., від 23 жовтня 2021 року № 11813 на суму 100 000 грн 00 коп. та від 26 жовтня 2021 року № 11929 на суму 200 000 грн 00 коп., оригінали яких долучено до матеріалів справи (т. 2 а.с. 40-43).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ухвалами суду від 8 листопада 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу в сумі 396 366 грн 80 коп. та в сумі 586 366 грн 80 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відтак, у відповідача станом на день розгляду справи заборгованість за договором поставки від 7 жовтня 2020 року № 53-122-01-20-10061 відсутня.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу трьох відсотків річних в розмірі 30 049 грн 41 коп. та інфляційних втрат в розмірі 115 950 грн 33 коп.

Судом встановлено, що відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що надані розрахунки є арифметично вірними, а відтак позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних в розмірі 30 049 грн 41 коп. та інфляційних втрат в розмірі 115 950 грн 33 коп. підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення трьох відсотків річних в сумі 30 049 грн 41 коп. та інфляційних втрат в сумі 115 950 грн 33 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві Товариством наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс і очікує понести витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 44 195 грн 47 коп., за відправку позовної заяви сторонам по справі та до суду в розмірі 200 грн 00 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн 00 коп.

У додаткових поясненнях від 05.11.2021 р. представник позивача зазначив, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку поніс позивач, станом на 05.11.2021 р. становить 27 500 грн 00 коп.

У судовому засіданні 8 листопада 2021 року представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 500 грн 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 44 196 грн 48 коп. судового збору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем були подані заяви про зменшення розміру позовних вимог, то судовий збір в частині зменшення підлягає поверненню позивачу, а саме в сумі 27 259 грн 23 коп.

Крім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 396 366 грн 80 коп. та в сумі 586 366 грн 80 коп., у зв`язку із відсутністю предмета спору, то судовий збір в частині закриття підлягає поверненню позивачу, а саме в сумі 14 740 грн 91 коп., про що було зазначено судом в ухвалах від 8 листопада 2021 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2 190 грн 00 коп.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, Підприємством надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів, а відтак судом вирішується питання щодо понесених позивачем судових витрат при прийнятті рішення.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Судом встановлено, що 1 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" (далі - Клієнт) та адвокатом Кониховим Олегом Олександровичем (далі - Виконавець, Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 01-06/1 (далі - Договір, т. 1 а.с. 183-184), предметом якого є:

1.1. Виконавець зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту при вирішенні його справ у судових, правоохоронних та інших державних органах і установах, а також у правовідносинах із фізичними та юридичними особами, зокрема консультувати Клієнта із правових питань, що виникають в галузі цивільного, адміністративного, кримінального, господарського та інших галузей права, подавати від імені Клієнта клопотання, скарги, зауваження на протоколи судових засідань (слідчих дій), позови, а також складати інші процесуальні документи в його інтересах, здійснювати процесуальне представництво Клієнта як позивача, відповідача і третьої особи у цивільному, адміністративному, кримінальному, господарському процесах, підписувати документи, в т.ч. позовні заяви від імені позивача..

1.2. Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу у стягненні заборгованості за Договором поставки від 07.10.2020 № 53-122-01-20-1006, в т.ч. у судовому порядку.

1.3. Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується здійснювати в інтересах Клієнта такі дії:

Складення, підписання та подання від імені Клієнта документів, заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, в тому числі, але не виключно адвокатських запитів, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заперечень, заяв та клопотань, пов`язаних з наданням правової допомоги визначеної у п. 1.1, 1.2. даного Договору.

Вивчення та правовий аналіз документів, напрацювання правової позиції, надання юридичних консультацій (усних та письмових), проведення зустрічей з Клієнтом, аналіз судової практики.

Представництво інтересів Клієнта в організаціях, установах, підприємствах усіх форм власності та судах всіх юрисдикцій та інстанцій, з усіма правами, які надані Клієнту, як стороні по справі, пов`язаної зі зверненням Клієнта до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" для стягнення заборгованості.

1.4. Вартість послуг адвоката визначається в окремому додатку до цього Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом 12 місяців (п. 5.1. Договору).

Судом встановлено, що Клієнтом та Адвокатом погоджено вартість послуг, що є Додатком № 1 до Договору, відповідно до якого:

- усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз документів становить 1 500 грн 00 коп.;

- вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів становить 500 грн за 1 год.;

- складання позовної заяви становить 6 000 грн 00 коп.;

- складання процесуального документу (заяви, клопотання) становить 3 000 грн 00 коп.;

- участь у судовому засіданні становить 2 500 грн 00 коп.

Згідно Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 17 червня 2021 року Виконавцем надано, а Клієнтом прийнято такі послуги:

- усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз договору поставки;

- вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів становить - 2 год.;

- складання позовної заяви.

В пункті 2 вказаного акту зазначено, що вартість наданих послуг складає 8 500 грн 00 коп. без ПДВ.

Виконавцем складено рахунок-фактуру від 17 червня 2021 року № 1-170621 про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 01.06.2021 р. на суму 8 500 грн.

Судом встановлено, що позивач оплатив рахунок-фактуру Виконавця від 17 червня 2021 року № 1-170621, що підтверджується платіжними дорученнями від 22 червня 2021 року № 26 на суму 6 000 грн 00 коп. та від 28 жовтня 2021 року № 115 на суму 2 500 грн 00 коп.

Згідно Акту № 2 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 3 вересня 2021 року Виконавцем надано, а Клієнтом прийнято такі послуги:

- участь у судовому засіданні 29.07.2021 р.

В пункті 2 вказаного акту зазначено, що вартість наданих послуг складає 2 500 грн 00 коп. без ПДВ.

Виконавцем складено рахунок-фактуру від 3 вересня 2021 року № 1-030921 про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 01.06.2021 р. на суму 2 500 грн.

Судом встановлено, що позивач оплатив рахунок-фактуру Виконавця від 3 вересня 2021 року № 1-030921, що підтверджується платіжним дорученням від 28 жовтня 2021 року № 116 на суму 2 500 грн 00 коп.

Згідно Акту № 3 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 20 жовтня 2021 року Виконавцем надано, а Клієнтом прийнято такі послуги:

- участь у судових засіданнях 11.10.2021 р., 20.09.2021 р., 06.09.2021 р. - 7 500 грн 00 коп.;

- підготовка відповіді на відзив - 3 000 грн 00 коп.;

- підготовка заяви про зменшення позовних вимог у кількості 3 шт.*1 000 грн 00 коп. =3 000 грн 00 коп.;

- підготовка заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 3 шт.*1 000 грн 00 коп.=3 000 грн 00 коп.

В пункті 7 вказаного акту зазначено, що вартість наданих послуг складає 16 500 грн 00 коп. без ПДВ.

Виконавцем складено рахунок-фактуру від 20 жовтня 2021 року № 1-201021 про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 01.06.2021 р. на суму 16 500 грн.

В поясненнях від 05.11.2021 р. представник позивача зазначив, що Акт № 3 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 20 жовтня 2021 року Клієнтом ще не оплачено.

Таким чином, позивачем надано суду докази про надання правничої допомоги в суді на загальну суму - 27 500 грн 00 коп.

Правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 1 червня 2021 року № 01-06/1 надавав Клієнту адвокат Конихов Олег Олександрович.

Доказом того, що Конихов Олег Олександрович є адвокатом, свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.02.2021 р. № 9812/10.

Також до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1123463 від 8 червня 2021 року, виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність, на адвоката Конихова Олега Олександровича.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог вказаної частини суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Проте слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат", у зв`язку з чим суд зазначає таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись вказаними нормами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Викладені в детальному описі робіт та в акті приймання-передачі наданих послуг деякі послуги, а саме: усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз договору поставки (вартістю 1 500 грн 00 коп.), вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів (вартістю 1 000 грн 00 коп. (витрачено 2 год. (500 грн. за 1 год.) охоплюється пунктом складання позовної заяви. Судом із позовної заяви також не встановлено посилань позивача на актуальну судову практику у спірних правовідносинах.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, її важливості для позивача, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що документально підтвердженими, справедливими, розумними та співмірними є витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн 00 коп.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Судом встановлено, що представник відповідача просив зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити заявлену до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу до 17 000 грн 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено, суд вважає правомірним покладення на відповідача витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу при розгляді спору в суді на суму 17 000 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 126, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" (03058, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 8, ) 115 950 (сто п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн 33 коп. - інфляційних втрат, 30 049 (тридцять тисяч сорок дев`ять) грн 41 коп. - три відсотки річних, 2 190 (дві тисячі сто дев`яносто) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору та 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 листопада 2021 року.

Суддя Політика Н.А.