ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4928/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 (суддя Фещенко Ю.В.)

у справі №904/4928/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром", м.Дніпро

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про визнання дій по нарахуванню додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп. неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати дії Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради по нарахуванню додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп. неправомірними.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 у справі №904/4928/21 та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Наголошує, що суд дійшов помилкового висновку, що 11.02.2021 на об`єкті позивача по вул. Академіка Белелюбського, 14 у місті Дніпро було здійснено відбір проб стічних вод за участі представника позивача.

За твердженням скаржника, судом не враховано, що фахівець з охорони Єфімцев не є працівником підприємства і ніколи таким не був.

Апелянт зазначає, судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивач одразу після того, як отримав електронною поштою від відповідача рахунок № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп., звернувся до незалежних лабораторій з метою аналізу стічних вод та отримав висновки, що суперечать висновкам відповідача.

Зауважує, що відповідач не міг без участі позивача визначити місце відбору проб, оскільки укладений між сторонами договір не містить схеми розташування стічних колодязів, а на території промзони знаходяться безліч підприємств, які користуються послугами водопостачання та водовідведення.

Крім того зазначає, що якість стоків напряму пов`язана не з діяльністю позивача, а з якістю води, що поступає позивачу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 у справі №904/4928/21. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 30.09.2021р.

27.08.2021 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

09.09.2021 від позивача надійшло клопотання, в якому він повідомив суд про те, що 07.09.2021 на його електронну пошту надійшов від КП ДМР "Дніпроводоканал" акт-рахунок № 65613 від 25.08.2021, який не містить підписів та печаток. Проте у ньому зазначена оскаржувана у цій справі нарахована плата у сумі 29 109,65 грн., щодо факту нарахування якої відповідач у судових засіданнях заперечував.

Згідно ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Стаття 170 ГПК України встановлює загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника.

Разом з тим, аналіз змісту даного клопотання дозволяє дійти висновку, що останнє не містить питання, яке має бути розглянуто судом, та прохальної частини, що дозволяє ідентифікувати його як документ інформативного характеру, в якому повідомлено певні обставини.

Однак, як вже було зазначено, свої аргументи, пояснення, міркування учасники справи мають викладати в заявах з процесуальних питань, які повинні відповідати вимогам, що ставляться до них, передбаченим ст. 170 ГПК України.

За приписами ч. 4 ст. ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, вказане клопотання апеляційним судом не розглядається.

У зв`язку з відпусткою судді Кузнецова В.О., судове засідання призначене на 30.09.2021 не відбулося.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з відпусткою члена колегії судді Вечірко І.О., для вчинення певної процесуальної дії, а саме: призначення дати судового засідання у справі №904/4928/21 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Кузнецова В.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2021 розгляд справи №904/4928/21 призначено на 11.11.2021 о 16 год. 00 хв.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме виходом з відпустки судді Вечірка І.О., справу №904/4928/21 передано колегії у складі головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач), суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.

В судове засідання 11.11.2021 року з`явилися представники позивача (апелянта) та представник відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні 11.11.2021 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про повне задоволення позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, наголошував на її необґрунтованості та необхідності залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційним судом було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та забезпечення процесуальної можливості для висловлення учасниками справи своєї позиції щодо вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27.02.2019 між Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі - водоканал, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" (далі - абонент, позивач) було укладено договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання і водовідведення № 11966 (далі - договір, т. 1 а.с. 57-75), відповідно до умов якого водоканал зобов`язується надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі - послуги), а абонент зобов`язується оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що місцем надання послуг водоканалом абоненту є Точка розподілу, визначена сторонами в Акті визначення Точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до договору).

Об`єкти абонента, на які надаються послуги за договором, та їх адреси визначені в додатку № 2 до договору (пункт 2.3. договору).

У пункті 9.1. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 27.02.2022, а в частині їх оплати - до повного виконання; з моменту набуття чинності договору будь-які діючі до моменту договору, угоду, що укладені сторонами з правовідносин, що регулюються договором, втрачають чинність крім зобов`язань абонента з оплати .

Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Відповідно до пункту 3.15. договору абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі. Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 "Про затвердження правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська" та наводяться у додатку № 4 до договору.

Нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1 куб. м. стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми (пункт 3.16. договору).

Відповідно до пункту 3.19. договору плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксовано перевищення допустимої концентрації.

Відповідно до пункту 4.4. договору абонент зобов`язаний самостійно отримувати від водоканалу два примірника актів рахунків приймання наданих послуг.

У пункті 4.10. договору сторони визначили, що величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно Інструкції № 37.

У пунктах 7.2.5., 7.2.8. договору сторони погодили, що абонент зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ до мереж, арматури, засобів обліку, розподільчих систем та іншого обладнання водопостачання та водовідведення абонента представників водоканалу, за наявності в них відповідного посвідчення, для контролю за технічним станом, за рівнем споживання води питної, а також для виконання відключення і обмеження водопостачання та водовідведення; не перешкоджати здійсненню контролю інженерного обладнання в приміщеннях абонента. Не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод.

Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах - встановлений рівень концентрації шкідливих речовин у стічних водах, вище якого вода вважається непридатною для очищення на міських очисних спорудах (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 3.17. договору абонент зобов`язаний подавати водоканалу звіт про якісний склад стічних вод, що він скидає до каналізації, за формою, наведеною в додатку № 5 договору, не пізніше одного місяця після закінчення кварталу року, в якому надавалися послуги за договором (пункт 3.17. договору).

Згідно з пунктом 3.18. договору для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі.

У пункті 3.19. договору сторони визначили, що плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимої концентрації.

Відповідно до пункту 4.10. договору величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно Інструкції № 37; така оплата здійснюється абонентом не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення та рахунку.

Згідно з пунктом 7.2.8. договору абонент зобов`язаний не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод.

09.02.2021 представниками Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" (директора підприємства Журавльова С.В.) було проведено обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкта водоспоживання, що належить позивачу, про що був складений акт № 004781 від 09.02.2021 (т. 1 а.с.8-9).

Представниками Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" - Єфімцева В.М. на об`єкті позивача по вулиці Академіка Белелюбського, 14 у місті Дніпро було здійснено відбір проб стічних вод, про що складено акти відбору проб стічних вод від 11.02.2021 (т. 1 а.с.10-15).

Лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств відповідача складено протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (а.с.19-20) та за результатами проведеного аналізу відібраної води КП "Дніпроводоканал" проведено розрахунок величини плати за перевищення допустимих концентрацій по таким забруднюючим речовинам як: азот амонійний, ортофосфати, ХСК, нафтопродукти, залізо загальне. Плата за скид та понаднормативне забруднення за встановлений період склала 29 109 грн. 65 коп. (т. 1 а.с.21).

Як вказав позивач, відповідач засобами електронної пошти виставив рахунок № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп. за скид понаднормативних забруднень з урахуванням коефіцієнту кратності і нормативу плати за очищення (перевищення ДК) згідно договору № 11966 від 27.02.2019, проте позивач вважає, що вказані дії відповідача здійснено з порушенням норм, передбачених пунктом 7.5 та пунктом 9.1 КНД 211.1.0.009-94 (Керівний нормативний документ "Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод").

Позивач вважає, що відбір проби стічної води, проведений відповідачем, було здійснено з порушенням норм, передбачених пунктом 9.1 КНД 211.1.0.009-94 (Керівний нормативний документ "Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод"), оскільки на відібрану пробу складається супровідний документ (акт, паспорт), в якому має бути зазначена така інформація: номер посудини (проби); назва проби, мета відбору; вид проби (разова або об`єднана) із зазначенням способу усереднення; спосіб відбору; пункт та місце відбору; дані про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо); дата, час та відомості про особу (осіб), яка відібрала пробу. Позивач також посилається на те, що в акті від 11.02.2021 не зазначено назву проби, спосіб відбору проби, дані про обробку проби, а також дані про продовження роботи з пробою після її відбору. На місці відбору проби температура в сумці-холодильнику до поміщення до неї проб представниками відповідача не перевірялась, даних про таку перевірку до акту від 11.02.2021 не внесено, дані про проведення консервування проби до акту від 11.02.2021 не внесено, даних про дату та час проведення аналізування відібраної проби в усіх супровідних документах на відібрану пробу, які були складені представниками відповідача та спрямовані на адресу позивача, не вказано.

Вказане і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог про визнання дій по нарахуванню додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп. неправомірними є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав для визнання дій по нарахуванню додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп. неправомірними.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з наведених судом фактичних обставин, між сторонами склалися відносини з надання послуг по водопостачанню та водовідведенню, які регулюються умовами укладеного договору, нормами Цивільного кодексу України, Закону України Закон України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а також спеціальними підзаконними нормативними актами, зокрема, Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 316 від 01.12.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15.01.2018 за № 56/31508, Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Дніпра № 908 від 01.09.2020.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до підпунктів 3, 5 пункту 1 розділу II Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення № 316 від 01.12.2017 (далі - Правила № 316) виробники повинні, зокрема:

- контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод споживачами;

- здійснювати раптовий (не погоджений зі споживачами заздалегідь) відбір контрольних проб. Механізм контролю, зокрема порядок відбору проб встановлюється місцевими правилами приймання;

- у разі виявлення порушень споживачами умов скидання стічних вод, вимог цих Правил, місцевих правил приймання та умов укладеного з виробником договору, вимагати їх усунення в установлені виробником строки та вживати заходів впливу, передбачених договором, цими Правилами та місцевими правилами приймання.

Пунктом 6 розділу VI Правил № 316 встановлено, що з метою контролю якості стічних вод споживачів виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує уповноважений представник виробника, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представник виробника, так і представник споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2021 представниками Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" (директора підприємства Журавльова С.В.) було проведено обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкта водоспоживання, що належить позивачу, про що був складений акт № 004781 від 09.02.2021 (т. 1 а.с. 8-9).

В подальшому представниками Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" - Єфімцева В.М. на об`єкті позивача по вулиці Академіка Белелюбського, 14 у місті Дніпро було здійснено відбір проб стічних вод, про що складено акти відбору проб стічних вод від 11.02.2021 (т. 1 а.с. 10-15).

Пізніше лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств відповідача складено протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (т. 1 а.с. 19-20) та за результатами проведеного аналізу відібраної води КП "Дніпроводоканал" проведено розрахунок величини плати за перевищення допустимих концентрацій по таким забруднюючим речовинам як: азот амонійний, ортофосфати, ХСК, нафтопродукти, залізо загальне. Плата за скид та понаднормативне забруднення за встановлений період склала 29 109 грн. 65 коп. (т. 1 а.с. 21).

В свою чергу, апелянт зазначає, судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивач одразу після того, як отримав електронною поштою від відповідача рахунок № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп., звернувся до незалежних лабораторій з метою аналізу стічних вод та отримав висновки, що суперечать висновкам відповідача.

З даного приводу апеляційний суд зазначає, що як вказано в оскаржуваному рішенні: «…з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Державної установи "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Міністерства охорони здоров`я України для проведення обстеження стічних вод, за наслідками чого було складено протоколи № 608 від 23.04.2021, № 178 від 21.04.2021 та № 425 від 06.05.2021, в яких зафіксовано, що відхилення у показниках відсутні (т. 1 а.с. 25-28).

Вказані докази розцінюються судом критично, оскільки результати перевірки якості стічної води, здійсненої у квітні та травні 2021 року, не можуть бути належним доказом такої її якості станом на 11.02.2021, а також спростовувати виявлені в лютому 2021 року відхилення. Більше того, відповідно до пункту 6.10.2 Правил № 908 у позивача є право здійснити паралельний аналіз відібраних проб, однак відбір проб повинен здійснюватись за одночасної присутності представників позивача і відповідача, однак доказів здійснення такого аналізу матеріали справи не містять».

Таким чином, судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на вказані аргументи позивача, а отже, твердження про їх неврахування судом при ухваленні рішення - не відповідають дійсності.

При цьому колегія суддів зауважує, що у наданих позивачем протоколах відсутні інформація щодо якості стічних вод, дані про час та дату доставки проб, а також яким чином здійснювався відбір. До того ж, відповідно до пункту 6.10.2 Правил № 908 у позивача є право здійснити паралельний аналіз відібраних проб, однак відбір проб повинен здійснюватись за одночасної присутності представників позивача і відповідача, а представники КП "Дніпроводоканал" при відборі проб 20.04.2021 участі не приймали.

Крім того, зі спливом значного проміжку часу після обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкта водоспоживання та відбору проб стічних вод 11.02.2021 та 20.04.2021 (більше двох місяців), склад та вміст забруднюючих речовин у стічних водах міг неодноразово змінитися і отримані результати не будуть відображати дійсну картину подій станом на спірну дату, що впливає на можливість використання відомостей з вказаних висновків лабораторії у якості доказів, які судом цілком обґрунтовано та об`єктивно оцінюються як неналежні.

З приводу посилань позивача на порушення під час відбору проби 11.02.2021 апеляційний суд зазначає таке.

Так, позивач зазначає про те що в акті відбору проб від 11.02.2021 не зазначено назву проби, і спосіб у який проби було відібрано, дані про обробку проб та дані про продовження роботи з пробами, проте вказані обставини спростовуються матеріалами справи, оскільки назва проби (на встановлення якої речовини здійснено відбір) зазначена у стовбці № 6 Акту відбору проб; вид проби (контрольна) зазначено у тексті самого акту, а саме після зазначення представника позивача присутнього при відборі; спосіб відбору - в розділі 2 "Засоби вимірювальної техніки та допоміжне обладнання" зазначено пробовідбірник ручний; дані про обробку проби (охолодження) зазначено у стовбці № 4 таблиці в Акті відбору проб.

Форма акту відбору проб затверджена рішенням виконкому Дніпровської міської ради №908 від 01.09.2020, яким затверджено Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Дніпра (далі - Правила № 908), при цьому, внесення даних про перевірку сумки-холодильника до нього Правилами не передбачено.

Слід також відзначити, що у випадку незгоди представника позивача з будь-якими діями відповідача під час складення акту відбору проб стічних вод від 11.02.2021, вказаний представник мав право зазначити свої зауваження чи заперечення у графі "Примітки/зауваження" Акту відбору проб, проте акт відбору проб представником отримано та підписано без зауважень.

Також позивач посилався на відсутність в Акті відбору проб даних про консервування проби, при цьому, як було встановлено судом першої інстанції, ним додано до позовної заяви копії додатків № 1 та № 2 (в яких міститься інформація про консервацію проб для арбітражного аналізу) до Акту відбору проб від 11.02.2021, підписані представником позивача.

Щодо дати та часу проведення аналізу відібраних проб слід вказати, що в листі КП "Дніпроводоканал" № 738/2414 від 12.02.2021 зазначено, що станом на 10 годину 12.02.2021 встановлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин (згідно переліку зазначеного в листі) та повідомлено про граничний термін проведення арбітражного аналізу по кожній із забруднюючих речовин.

Апелянт також наголошує, що суд дійшов помилкового висновку, що 11.02.2021 на об`єкті позивача по вул. Академіка Белелюбського, 14 у місті Дніпро було здійснено відбір проб стічних вод за участі представника позивача, оскільки за його твердженням, судом не враховано, що фахівець з охорони Єфімцев не є працівником підприємства і ніколи таким не був.

На підтвердження вказаних обставин позивачем було долучено до матеріалів справи лист № 23/06-1 від 23.06.2021 ТОВ ТД "Технопром" щодо того, що Єфімцев В.М. на підприємстві ТОВ ТД "Технопром" не працює (т. 1 а.с. 79), а також відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (т. 1 а.с. 80-88).

Стосовно даних аргументів апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 2 розділу II Правил № 316 споживачі зобов`язані, зокрема:

- дотримуватися вимог до скиду стічних вод та установлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках споживачів, вимагати від субспоживачів виконання положень цих Правил та вимог місцевих правил приймання;

- здійснювати систематичний контроль за кількістю та якістю стічних вод, які скидаються ними до систем централізованого водовідведення, згідно з графіком відбору проб, погодженим із виробником, надавати виробнику інформацію про обсяги та якісний склад стічних вод, які скидають до систем централізованого водовідведення;

- виконувати на вимогу виробника до визначеного ним строку попереднє очищення забруднених стічних вод на локальних очисних спорудах з обов`язковою утилізацією або вивезенням утворених при цьому осадів, якщо стічні води споживачів не відповідають вимогам цих Правил, місцевих правил приймання та умовам укладеного з виробником договору;

- надавати працівникам виробника необхідну інформацію щодо своєї системи водовідведення та вільний доступ до неї, а також допомогу під час відбору проб стічних вод споживачів, вивчення режиму їх скиду, обстеження системи водовідведення та локальних очисних споруд;

- визначати не менше двох представників, уповноважених представляти споживача під час відбору проб стічних вод, про що у триденний строк повідомляють виробника у письмовій формі та забезпечують присутність уповноваженого представника безпосередньо під час відбору проб стічних вод виробником;

- перевіряти розрахунки ДК забруднюючих речовин стічних вод, які скидаються ними до систем централізованого водовідведення, виконані виробником, у разі незгоди звертатися щодо їх перегляду.

Судом першої інстанції було встановлено, що доказів визначення двох представників, уповноважених представляти споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" під час відбору проб стічних вод, а також повідомлення Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради у письмовій формі відомостей щодо таких представників матеріали справи не містять. Більше того, представником позивача у судових засіданнях було пояснено, що такі особи ТОВ ТД "Технопром" не визначались, оскільки єдиним уповноваженим представником підприємства вважається його керівник (директор). Отже, на думку позивача, саме директор ТОВ ТД "Технопром" є єдиною уповноваженою особою.

Суд розцінив вказані посилання позивача критично, оскільки саме ТОВ ТД "Технопром" було порушено обов`язок щодо визначення відповідних представників, а також обов`язок у триденний строк повідомити про них КП "Дніпроводоканал".

При цьому з матеріалів справи вбачається, що за участю представника ТОВ ТД "Технопром" - Єфімцева В.М. до 21.02.2021 (до моменту складання спірного акту) відповідачем складалися акти відбору проб стічних вод від 21.11.2019, 25.02.2020 та 28.09.2020 (т. 1 а.с. 135-137).

Так, під час складання вказаних актів приймав участь у якості представника ТОВ ТД "Технопром" саме Єфімцев В.М., а подальша оплата нарахованої за цими актами плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням (рахунки від 27.12.2019, від 30.04.2020 та від 31.10.2020 (т. 1 а.с. 138-140); докази оплати також наявні в матеріалах справи (т. 1 а.с. 141-143), свідчить про надання повноважень у Єфімцева В.М. приймати участь під час таких заходів.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту того, що під час складання акту відбору проб стічних вод 11.02.2021 з його боку приймав участь не уповноважений представник.

Колегія суддів погоджується з даними висновками та додатково зазначає, що пункт 2 розділу II Правил № 316 не вимагає наявність трудового зв`язку між споживачем та його уповноваженим представником під час відбору проб стічних вод.

До подібних висновків можна також дійти проаналізувавши ст. 237 ЦК України, відповідно до ч.ч. 1 та 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Тобто, представник може бути уповноважений представляти юридичну особу незалежно від його дійсного правового зв`язку з цією юридичною особою.

В свою чергу, надані позивачем докази свідчать лише про факт відсутності перебування Єфімцева В.М. у трудових відносинах з ТОВ ТД "Технопром", проте не можуть бути свідченням відсутності повноважень у вказаної особи на представництво підприємства у даних правовідносинах.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне також зауважити, що добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК). Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16 зазначено, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019р. у справі №390/34/17 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 910/7515/19, від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18.

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дії ТОВ ТД "Технопром", яке у подібних правовідносинах, що склалися між сторонами при відборі проб стічних вод у 21.11.2019, 25.02.2020 та 28.09.2020, не заперечувало повноважень у Єфімцева В.М. приймати участь під час таких заходів та вчиняти юридично значущі дії (як-то підписання акту), а в подальшому вирішило звернутися до господарського суду Дніпропетровської області з даним позовом про визнання дій неправомірними, змінивши в процесі розгляду справи судом підстави позову, посилаючись на те, що з боку позивача акт відбору проб стічних вод від 11.02.2021 підписаний не уповноваженою особою, оскільки фахівець з охорони Єфімцев В.М. не є працівником або представником позивача (т. 1 а.с. 53-56), є такими, що суперечать його попередній поведінці.

Колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи апелянта про те, що відповідач не міг без участі позивача визначити місце відбору проб, оскільки укладений між сторонами договір не містить схеми розташування стічних колодязів, а на території промзони знаходяться безліч підприємств, які користуються послугами водопостачання та водовідведення.

Так, як пояснив відповідач, проби було відібрано у контрольних колодязях, в яких наявна можливість відібрати проби стічних вод, які надходять безпосередньо від позивача. При цьому схема розташування стічних колодязів є в наявності у КП «Дніпроводоканал». Більше того, при укладенні договору № 11966 від 27.02.2019 між сторонами було підписано додаткову угоду (т. 1 а.с. 78), відповідно до якої втрачають чинність будь-які діючі до цього моменту договори, угоди укладені між сторонами, крім зобов`язань з оплати та Додатків №№ 1, 3, 8. Додаток № 1 це акт визначення точки розподілу надання послуг та розмежування водопровідних та каналізаційних мереж, який пов`язаний безпосередньо з планом об`єкту водопостачання та водовідведення і цей план надавався до договору, який діяв до 27.02.2019р.

Оскільки при переукладенні договору межі та розташування мереж водопостачання та водовідведення не змінились, а між сторонами було укладено додаткову угоду про перенесення додатків, відповідно і схеми розташування мереж водопостачання та водовідведення по об`єкту позивача.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що якість стоків напряму пов`язана не з діяльністю позивача, а з якістю води, що поступає позивачу, виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зауважує, що надані ТОВ ТД "Технопром" протоколи обстеження стічних вод № 608 від 23.04.2021, № 178 від 21.04.2021 та № 425 від 06.05.2021 Державної установи "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Міністерства охорони здоров`я України не містять висновків про те, що якість стоків напряму пов`язана не з діяльністю позивача, а з якістю води, що поступає позивачу, а інших доказів, які б підтверджували дані твердження, матеріали справи № 904/4928/21 не містять.

Так само, позивачем не спростовано належними доказами факту перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин в своїх стічних водах.

В той же час, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зазначений вище підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Оцінивши всі докази у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, апеляційний суд доходить висновку про більшу вірогідність існування обставин, на які посилався відповідач щодо правомірності дій по нарахуванню додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 23939 від 31.03.2021 на суму 29 109 грн. 65 коп.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на усе вищевказане, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, наведені ним у апеляційній скарзі, як необґрунтовані.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, з огляду на положення ст.ст.74-80, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.

З урахуванням фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 у справі № 904/4928/21.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 270, 275-279, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 у справі № 904/4928/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2021 у справі №904/4928/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Технопром".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.11.2021

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов