ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2021 р. Справа№ 910/4783/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 (повний текст складено 20.07.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 (повний текст складено 28.07.2021)

у справі № 910/4783/21 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Лесючевської Анастасії Ігорівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека»

про стягнення 148 949,37 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2021 Фізична особа-підприємець Лесючевська Анастасія Ігорівна (далі - Лесючевська А.І.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека» (далі - ТОВ «Вова-Хорека») 148949,37 грн, з яких: 144822,82 грн боргу, 2206,57 грн пені, 1379,11 грн інфляційних втрат, 540,87 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог ФОП Лесючевська А.І. вказує, що ТОВ «Вова-Хорека» не оплатило поставлений нею товар за договором поставки №13 від 22.05.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 позов задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 144822,82 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Задовольняючи вимоги про стягнення 2206,57 грн пені, 540,87 грн та 3% річних та 1379,11 грн інфляційних втрат, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку поданого ФОП Лесючевською А.І. розрахунку, дійшов висновку про його обґрунтованість та правильність.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека» на користь Фізичної особи-підприємця Лесючевської А.І. 16 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивовано тим, що ФОП Лесючевська А.І. надала належні докази понесення 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а відповідач не довів неспівмірність цих витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 та додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2021, ТОВ «Вова-Хорека» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувані рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ФОП Лесючевській А.І. у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Вова-Хорека» вказує, що господарським судом першої інстанції не враховано другу частину п. 2.16 договору, згідно з якою оплата за товар здійснюється з відстрочкою платежу, яка становить 17 календарних днів з дати поставки товару постачальником, за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п. 2.16 договору, а саме поставив товар покупцю до визначеного у замовленні місця та за узгодженою сторонами у специфікації ціною з усією супровідною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим договором, і якщо внаслідок приймання було встановлено, що товари повністю відповідають передбаченим чинним законодавством України вимогам, замовленню та умовам договору. ТОВ «Вова-Хорека» вважає, що ФОП Лесючевська А.І. не надала усіх передбачених договором і законом супровідних документів на поставлений товар, зокрема, документів на підтвердження його якості, а тому у нього (ТОВ «Вова-Хорека») не виникло обов`язку з оплати цього товару. ТОВ «Вова-Хорека» також вказує, що місцевий господарський суд не дослідив та залишив поза увагою надану ним з відзивом на позовну заяву претензію з доказами її направлення ФОП Лесючевській А.І.

Все вищенаведене, на думку скаржника, свідчить про те, що оскаржувані рішення від 07.06.2021 та додаткове рішення від 26.07.2021 у цій справі є незаконними, необґрунтованими та такими, що винесені з неповним та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з цим підлягають скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Вова-Хорека» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/4783/21 залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Пономаренко Є.Ю. (у зв`язку з відпусткою судді Алданової С.О.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 поновлено ТОВ «Вова-Хорека» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Вова-Хорека» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі № 910/4783/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

ФОП Лесючевська А.І. надала відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів заперечує, вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про належне виконання позивачем обов`язку з поставки товару та встановив розмір заборгованості, якій підлягає стягненню з ТОВ «Вова-Хорека»; просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення від 07.06.2021 та додаткове рішення від 26.07.2021 залишити без змін.

У поданому відзиві ФОП Лесючевська А.І. також просить стягнути з ТОВ «Вова-Хорека» витрати на професійну правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн та надає докази на підтвердження цих вимог згідно з визначеним переліком додатків.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо вимог апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

22.05.2020 ФОП Лесючевська А.І. (постачальник) та ТОВ «Вова-Хорека» (покупець) уклали договір поставки №13 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник прийняв на себе зобов`язання в порядку та строки, встановлені договором, передати відповідачу товар у визначеній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною разом з товаросупровідною документацією, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити такий товар на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник поставляє товар згідно замовлення покупця на поставку товару, направленого постачальнику електронною поштою, в якому зазначено: дата поставки товару, найменування (асортимент), кількість товару, адреса доставки.

При передачі товару постачальник зобов`язаний одночасно з товаром передати покупцеві, окрім інших, також документи, які підтверджують якість товару, та обов`язкове оформлення яких на товар, що є предметом поставки за цим Договором, передбачено чинним законодавством України (належним чином завірені копії) (п. 2.8 договору).

Умовами п. 2.12 договору сторони погодили, що поставка вважається завершеною з моменту передачі партії товару покупцю у власність, що засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін, і необхідними товаросупровідними документами, передбаченими чинним законодавством України. У разі ненадання постачальником відповідно до п. 2.8 цього договору товаросупровідних документів покупцеві на партію товару одночасно з передачею товару, або якщо постачальник надав у момент поставки або повернення товару неправильно оформлені первинні документи та/або первинні документи не відповідають переданому товару, постачальник зобов`язаний направити на електронну адресу відсутні документи протягом 3 годин з моменту поставки товару та передати покупцеві оригінали вказаних документів не пізніше 3 робочих днів з моменту поставки.

Згідно з п. 2.16 договору постачальник буде вважатися таким, що виконав зобов`язання за поставкою, якщо він поставив товари покупцю до місця, визначеного у замовленні, та за ціною, узгодженою сторонами в специфікації, з усією супровідною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим договором, і якщо внаслідок приймання було встановлено, що товари повністю відповідають вимогам, передбаченим чинним законодавством України, замовленню та умовам Договору.

Пунктом 3.1 договору сторони встановили, що підставою для приймання товару покупцем є відповідність поставки замовленню покупця, підтвердженого постачальником. Приймання товару за кількістю та якістю здійснюєтеся покупцем в порядку, передбаченому даним договором.

Покупець має право відмовитися від приймання товару, поставленого постачальником, про що сторони складають відповідний акт розбіжностей (додаток №4) в наступних випадках:

- в разі якщо виявлено невідповідність кількості, якості, зовнішніх пошкоджень товару, упаковки товару вимогам, передбаченим стандартами, технічними умовами або даним, зазначеними на маркуванні упаковки, а також у відповідних документах, що засвідчують якість та кількість товару;

- в разі невідповідності ціни, зазначеної в видатковій накладній на партію товару, узгодженій сторонами в діючій на момент замовлення специфікації ціні;

- в разі поставки без згоди покупця не передбаченого договором товару і товару, не вказаного в замовленнях, або товару, поставленого постачальником з порушенням умов договору, в тому числі поставленого раніше дати поставки, передбаченої в замовленні, або прострочення поставки товару;

- в разі поставки товару з товаросупровідними документами, що не відповідають поставленому товару, законодавству України або в разі відсутності таких документів;

- в разі поставки товару, промаркованою штриховим кодом, який не відповідає законодавству України, або без штрихового коду, а також поставки товару, промаркованого штриховим кодом, який не зчитується відповідним спеціальним пристроєм (сканером) покупця;

- в разі зазначення неповної та/або недостовірної інформації на товарі.

Якщо після приймання товару покупцем буде виявлено недоліки щодо асортименту, кількості, якості, тари і упаковки, маркування товару умовам цього договору, покупець самостійно складає акт розбіжностей та повідомляє постачальника шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, вказану в даному договорі, протягом 5 днів з моменту виявлення порушення. Постачальник має право протягом двох днів з моменту отримання даного повідомлення направити свого уповноваженого представника для з`ясування ситуації та складання двостороннього акта. Якщо протягом зазначеного дводенного строку представник постачальника не з`явиться за викликом покупця, акт розбіжностей товару, складений покупцем за підписом двох представників покупця або за підписом представника покупця та представника третьої незалежної особи, є достатнім для встановлення факту порушення та відповідно виставлення претензії постачальнику щодо заміни товару або повернення грошових коштів. Постачальник зобов`язаний за вибором покупця протягом двох днів з моменту отримання претензії, передбаченої абзацом 1 даного пункту, або замінити такий товар на належний товар або забрати такий товар з поверненням за нього коштів покупцю, або довезти відсутній товар. У разі якщо покупець вирішить на підставі цього пункту договору повернути товар постачальнику, то постачальник зобов`язаний протягом 2 робочих днів з моменту отримання відповідної претензії від покупця: власними силами та за власний рахунок забрати такий товар, в такому разі покупець не оплачує вартість такою товару, а у випадку, якщо покупець оплатив такий товар, постачальник зобов`язаний протягом 2 робочих днів з моменту отримання претензії повернути покупцю кошти, оплачені за такий товар. У випадку порушення постачальником терміну повернення коштів покупцю покупець має право зменшити розмір суми, що підлягає оплаті постачальнику за поставлений товар, на суму вартості товару, що підлатає поверненню (п. 3.7 договору).

Згідно з п. 3.9 договору покупець має право вимагати від постачальника надавати інформацію про товар, його склад, походження товару чи сировини, рецептуру, технологію виробництва, умови зберігання, а також відвідувати виробничі та складські приміщення постачальника товару, в т.ч. з метою проведення перевірки для визначення ступеню відповідності системи управління безпечністю та якістю продукції вимогам покупця та діючому законодавству України, за умови попереднього письмовою повідомлення постачальна про час такого відвідування за 10 календарних днів. Покупець має право залучати до проведення таких перевірок компетентну сторонню організацію. Для цих цілей постачальник зобов`язаний завжди забезпечувати умови для доступу уповноважених представників покупця у відповідні виробничі, складські та інші приміщення, сприяти в наданні для ознайомлення будь-яких документів, що містять інформацію про сировину, склад, походження і інші деталі (параметри, що стосуються товару та процесу його виробництва), та технології виробництва, зберігання товару. Під час перевірки уповноважені представники покупця мають право ознайомлюватись з протоколами контролю якості та безпечності виробництва та зберігання товару, для чого постачальник забезпечує можливість такого ознайомлення. У разі якщо під час проведення перевірки були виявлені невідповідності елементів системи управління якістю і безпечністю продукції постачальника вимогам покупця, постачальник зобов`язується в 10-денний строк надати покупцю план коригувальних заходів по їх усуненню та впровадити його не пізніше 3 місяців від дати закінчення проведення.

Покупець має право повернути товар, а постачальник зобов`язаний прийняти товар з відповідним відшкодуванням 100% сплаченої вартості або зменшенням суми належних до сплати постачальнику грошових коштів (зворотний викуп) у разі:

- невідповідності товару та/чи упаковки товару законодавству та діючим стандартам та/або вимогам до товару/упаковки, встановленим у договорі та додатках до нього (за наявності);

- у випадку спливу терміну реалізації або строку придатності товару, якщо інший спосіб не буде врегульований сторонами в додатках;

- наближення спливу терміну реалізації або строку придатності товару;

- якщо під час перевірки уповноваженим державним органом виявилось, що товар або його упаковка не відповідають вимогам діючого законодавства України або договору, або у зв`язку з їх реалізацією до покупця були або можуть бути застосовані санкції державних органів;

- закінчення сезону для сезонних товарів;

- отримання покупцем скарг, претензій, позовних заяв чи рекламацій з боку клієнтів покупця чи інших третіх осіб (п. 3.11 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору документи, які підтверджують якість товару, повинні бути надані постачальником разом з партією товару в оригіналі або копіях, засвідчених уповноваженою особою постачальника або власника оригіналу та завірених печаткою. У випадках виявлення покупцем прихованих недоліків якості товару, які неможливо було виявити при прийомі товару та/або неякісного та/або дефектного товару та/або за відсутності документів, що підтверджують якість товару, покупець діє в порядку, передбаченому п. 3.7 договору.

Відповідно до п. 6.4 Договору покупець зобов`язався здійснювати оплату вартості кожної партії товару протягом 17 (сімнадцяти) календарних днів з дати поставки.

Умовами п. 8.2 договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати за договором покупець зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день прострочення оплати.

В період з 01.01.2021 по 19.02.2021 ФОП Лесючевська А.І. поставила, а ТОВ «Вова-Хорека» отримало товар на загальну суму 153822,82 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №1 від 04.01.2021; №3 від 05.01.2021; №5 від 06.01.2021; №6 від 06.01.2021; №7 від 06.01.2021; №9 від 11.01.2021; №11 від 13.01.2021; №12 від 14.01.2021; №15 від 15.01.2021; №17 від 18.01.2021; №19 від 19.01.2021; №26 від 26.01.2021; №52 від 19.02.2021.

Згідно з вказаними видатковими накладними ФОП Лесючевська А.І. поставила масло солодковершкове селянське жовт. 73% моноліт, масло солодковершкове селянське 72,5%, продукт сирний «Моцарелла Українська», творог 9% жирності, творог 0% жирності, яйце куряче, яйця перепелині, сметану 21% на розлив, соус сирний пастеризований 1л. відро, соус Унагі пастеризований 1л. відро, соус Барбекю пастерезований 1 л. відро, Моцарелла топпинг-піцца брикет (брус).

В період з 11.01.2021 по 14.01.2021 ТОВ «Вова-Хорека» повернуло ФОП Лесючевській А.І. товар на суму 9000,00 грн.

Поставлений йому товар ТОВ «Вова-Хорека» не оплатило, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ФОП Лесючеською А.І. на суму 144 822,82 грн (153822,82 - 9000).

Звертаючись з позовом у цій справі, ФОП Лесючевська А.І. просить стягнути з ТОВ «Вова-Хорека» заборгованість за поставлених товар та нараховані на суму основної заборгованості пеню, інфляційні та 3% річних.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ТОВ «Вова-Хорека» у відзиві на позовну заяву вказує, що поставлена йому ФОП Лесючевською А.І. продукція (масло солодковершкове селянське 72,5% Гранд Мілк 5кг/1) є неналежної якості. ТОВ «Вова-Хорека» зазначає, що після поставки цього товару своїм покупцям воно отримало претензії щодо неналежної якості товару. Зокрема, була отримана претензія від ФОП Громік В.В., якому було поставлене отримане від ФОП Лесючевської А.І. масло солодковершкове селянське 72,5% Гранд Мілк 5кг/1. ФОП Громік В.В. брав участь у тендері з продажу масла вершкового на сайті рrozzorro.ua та за результатами протоколу аукціону від 23.02.2021 був оголошений переможцем, однак після отримання скарги від інших учасників тендеру та перевірки декларації виробника на товар та наведеної в ній інформації результати протоколу було скасовано. ТОВ «Вова-Хорека» зазначає, що провело перевірку наданих ФОП Лесючевською А.І. документів щодо підтвердження походження та якості товару та з`ясувало, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація про ПАТ «Сновський маслосирзавод» (яке зазначено виробником продукції у наданій позивачем разом з товаром копії декларації виробника/посвідчення про якість (масло) №40); в декларації виробника зазначено, що експлуатаційний дозвіл для потужностей з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів №а-UА-22-23-01-ІХ-СССР від 18.01.2018 виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головним управлінням держспоживслужби в Чернігівській області Менським міськрайонним управлінням, однак в Державному реєстрі операторів ринку та потужностей харчових продуктів відсутній такий дозвіл та немає відомостей про ПАТ «Сновський маслосирзавод». На думку ТОВ «Вова-Хорека», вказані обставини свідчать про відсутність у цього підприємства зареєстрованих потужностей та згідно з чинним законодавством підприємство не може виготовляти масло вершкове. За наведених підстав ТОВ «Вова-Хорека» вважає, що надана ФОП Лесючевською А.І. декларація виробника/посвідчення про якість для підтвердження походження та якості товару №40 ймовірно містить ознаки підробки, не є дійсною, а отже відсутні документи щодо походження та якості товару.

ТОВ «Вова-Хорека» вказує, що за наведених підстав 19.03.2021 направило ФОП Лесючевській А.І. претензію №1 від 17.03.2021 з вимогою надати пояснення щодо викладених у цій претензії фактів та надати документальне підтвердження щодо виробника та належної якості поставленого товару (масло солодковершкове селянське 72,5% Гранд Мілк 5кг/1). Відповіді на вказану претензію ТОВ «Вова-Хорека», за його твердженням, не отримало.

У зв`язку з тим, що ФОП Лесючевська А.І. не надала з поставленим товаром всіх передбачених договором і законом супровідних документів на цей товар, зокрема документів, що належним чином підтверджують його якість, ТОВ «Вова-Хорека», з посиланням на п. п. 2.8, 2.16, 4.1, п. 2 п. 4.2, п. п. 4.3, 6.4 договору, вважає, що у нього не виникло обов`язку з оплати такого товару.

Одночасно з поданням відзиву на позовну заяву ТОВ «Вова-Хорека» звернулось із клопотанням про витребування у ФОП Лесючевської А.І. належних доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, зокрема, щодо існування у ТОВ «Вова-Хорека» дебіторської заборгованості на суму 354588,97 грн станом на 01.01.2021.

Заперечуючи проти доводів відзиву на позовну заяву, ФОП Лесючевська А.І. вказує, що претензія ТОВ «Вова-Хорека» №1 від 17.03.2021 не містить жодних посилань, які можуть ідентифікувати факт заявленої претензії до поставок товару, стягнення заборгованості за який є предметом цього спору. Щодо наданої з відзивом на позовну заяву декларації виробника/посвідчення якості №40, яка видана 01.02.2021, ФОП Лесючевська А.І. зазначає, що в лютому 2021 року здійснила лише одну поставку товару за видатковою накладною №52 від 19.02.2021 «Творог 5 кг» в кількості 180 кг; вказана декларація не містить жодного реквізиту, за яким її можна було б ідентифікувати як таку, що надана позивачем. Також, на думку ФОП Лесючевської А.І., роздруківка з сайту рrozzorro.ua не відноситься до предмета спору, оскільки причиною скасування протоколу про оголошення переможцем ФОП Громіка В.В. став його лист №7 від 26.02.2021 з проханням відхилити тендерну пропозицію у зв`язку з допущенням математичної помилки при розрахунку. ФОП Лесючевська А.І. також зазначає, що надана ТОВ «Вова-Хорека» з відзивом на позовну заяву видаткова накладна № 3634 від 23.11.2020 не стосується предмету спору, оскільки ТОВ «Вова-Хорека» не зазначило обставин, на підтвердження яких вона надана.

У запереченнях на відповідь на відзив ТОВ «Вова-Хорека» вказує, що підтвердило свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, про ненадання ФОП Лесючевською А.І. товаросіпровідних документів на товар. ТОВ «Вова-Хорека» зазначає, що ФОП Лесючевська А.І. крім масла солодковершкового селянського 72,5% протягом січня-лютого 2021 року поставила продукт сирний «Моцарелла Українська» (декларація виробника на готову молочну продукцію від 04.01.2021); масло солодковершкове селянське 73% моноліт (декларація виробника №230 від 04.01.2021); творог 9% жирності (декларація виробника №5236 від 11.01.21); творог 0% жирності (декларація виробника №1056 від 11.01.2021); яйце куряче; яйця перепелині (декларація виробника №25 від 11.01.2021); сметану 21% на розлив. ТОВ «Вова-Хорека» повідомило про здійснення ним аналізу наданих документів та інформації, викладених в доступних джерелах, реєстрах, в пошукових базах інформаційних систем, однак проведений пошук не дає можливості підтвердити інформацію щодо номерів експлуатаційних документів, реєстраційних номерів потужностей, зазначених в наданих документах; документи видані одним підприємством (ПАТ «Нововодолазький молокозавод»), засвідчені печаткою іншого (ТОВ «Полтавамолпрод»), при цьому зазначені номери дозволів відсутні в реєстрах; ПАТ «Нововодолазький молокозавод» має в Реєстрі операторів ринку та потужностей харчових продуктів інші реєстраційні номери, ніж зазначені у виданій ним декларації виробника; ТОВ «Полтавамолпрод» (код 36680673), яке посвідчувало декларації, видані ПАТ «Нововодолазькй молокозавод» у січні 2021 року, знаходиться у стані припинення з листопада 2019 року; на деклараціях виробника №5236 та №1056, виданих ПАТ «Нововодолазький молокозавод», відсутня печатка виробника, надана форма декларації не відповідає формі декларації, що дійсно видається заводом. На думку ТОВ «Вова-Хорека», наведені вище факти свідчать про те, що ФОП Лесючевська А.І. при поставці товару надало йому неналежні товаросупровідні документи на товар, а тому є підстави стверджувати, що поставлений товар є неналежної якості та невідомого виробника, вироблений з порушенням положень чинного законодавства України у сфері якості харчових продуктів, а отже є поставленим з порушенням умов Договору. За таких обставин ТОВ «Вова-Хорека» вважає, що у нього не виник обов`язок з оплати поставленого ФОП Лесючевською А.І. товару.

Крім того, ТОВ «Вова-Хорека» вважає, що декларація виробника/посвідчення про якість (масло) №40 видана 04.01.2021, а не 01.02.2021, копія декларації посвідчена печаткою ФОП Лесючевської А.І., що надає можливість ідентифікувати її як отриману саме від позивача. Протягом січня ФОП Лесючевська А.І. здійснила поставку масла солодковершкового (товару, на який було надано декларацію виробника/посвідчення про якість (масло) №40 на підтвердження якості) на загальну суму 63 120,00 грн відповідно до видаткової накладної №3 від 05.01.2021, видаткової накладної №9 від 11.01.2021, видаткової накладної №11 від 13.01.2021, видаткової накладної №12 від 14.01.2021, видаткової накладної №19 від 19.01.2021. Інших документів щодо підтвердження походження та якості масла солодковершкового, окрім декларації виробника/посвідчення про якість (масло) №40 від 04.01.2021, ФОП Лесючевська А.І. не надала.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів (ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як встановлено вище, умовами п. 3.7 договору сторони погодили, що якщо після приймання товару покупцем буде виявлено недоліки щодо асортименту, кількості, якості, тари і упаковки, маркування товару умовам цього договору покупець самостійно складає акт розбіжностей та повідомляє постачальника шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, вказану в даному договорі, протягом 5 днів з моменту виявлення порушення. Постачальник має право протягом двох днів з моменту отримання даного повідомлення направити свого уповноваженого представника для з`ясування ситуації та складання двостороннього акта. Якщо протягом зазначеного дводенного строку представник постачальника не з`явиться за викликом покупця, акт розбіжностей товару, складений покупцем за підписом двох представників покупця або за підписом представника покупця та представника третьої незалежної особи, є достатнім для встановлення факту порушення та, відповідно, виставлення претензії постачальнику щодо зміни товару або повернення грошових коштів.

Докази застосування ТОВ «Вова-Хорека» узгодженої сторонами у п. 3.7 договору процедури у разі виявлення недоліків щодо асортименту, кількості, якості, тари і упаковки, маркування товару умовам цього договору після приймання товару щодо кожної партії товару (декларації виробників № 5236 від 11.01.2021, № 230 від 04.01.2021, № 1056 від 11.01.2021, № 25 від 11.01.2021; декларація виробника/посвідчення про якість (масло) № 40 від 04.01.2021) відсутні.

Крім того, дії ТОВ «Вова-Хорека» щодо подачі копій декларації виробника/посвідчення про якість (масло) №40 з різними датами видачі: 04.01.2021 та 01.02.2021, ставлять під сумнів вірогідність як самого змісту документа, так і доводів ТОВ «Вова-Хорека» про те, що цей документ є товаросупровідним, що надавався позивачем.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ФОП Лесючевська А.І. не надала усіх передбачених договором і законом супровідних документів на поставлений товар, зокрема документів на підтвердження його якості, а тому у нього (ТОВ «Вова-Хорека») не виникло обов`язку з оплати цього товару, колегія суддів зазначає таке.

Умовами п. 2.8 договору сторони погодили, що постачальник поставляє товар згідно замовлення покупця на поставку товару, направленого постачальнику електронною поштою, в якому зазначено: дата поставки товару, найменування (асортимент), кількість товару, адреса доставки. При передачі товару постачальник зобов`язаний одночасно з товаром передати покупцеві, окрім інших, також документи, які підтверджують якість товару, та обов`язкове оформлення яких на товар, що є предметом поставки за цим Договором, передбачено чинним законодавством України (належним чином завірені копії).

За умовами п. 2.12 договору сторони погодили, що поставка вважається завершеною з моменту передачі партії товару покупцю у власність, що засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін, і необхідними товаросупровідними документами, передбаченими чинним законодавством України. У разі ненадання постачальником відповідно до п. 2.8 цього договору товаросупровідних документів покупцеві на партію товару одночасно з передачею товару, або якщо постачальник надав в момент поставки або повернення товару неправильно оформлені первинні документи та/або первинні документи не відповідають переданому товару, постачальник зобов`язаний направити на електронну адресу відсутні документи протягом 3 годин з моменту поставки товару та передати покупцеві оригінали вказаних документів не пізніше 3 робочих днів з моменту поставки.

Постачальник буде вважатися таким, що виконав зобов`язання за поставкою, якщо він поставив товари покупцю до місця, визначеного у замовленні, та за ціною, узгодженою сторонами в специфікації, з усією супровідною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим Договором, і якщо внаслідок приймання було встановлено, що товари повністю відповідають вимогам, передбаченим чинним законодавством України, замовленню та умовам Договору (п. 2.16 договору).

ТОВ «Вова-Хорека» не надало доказів, які свідчили б про невиконання ФОП Лесючевською А.І. під час поставки товару вказаних вище умов договору.

Крім того, останній абзац п. 4.2 договору вказує, що документи, які підтверджують якість товару, повинні бути надані постачальником разом з партією товару в оригіналі або копіях, засвідчених уповноваженою особою постачальника або власника оригіналу, та завірених печаткою. У випадках виявлення покупцем прихованих недоліків якості товару, які неможливо було виявити при прийомі товару та/або неякісного та/або дефектного товару та/або за відсутності документів, що підтверджують якість товару, покупець діє в порядку, передбаченому п. 3.7 договору.

Однак, як встановлено вище, докази застосування ТОВ «Вова-Хорека» узгодженої сторонами у п. 3.7 договору процедури у разі виявлення недоліків щодо асортименту, кількості, якості, тари і упаковки, маркування товару умовам цього договору після приймання товару щодо кожної партії товару відсутні.

Колегія суддів також бере до уваги, що ТОВ «Вова-Хорека» після отримання претензії від ФОП Громік В.В. (якому ТОВ «Вова-Хорека» поставило отримане від ФОП Лесючевської А.І. масло солодковершкове селянське 72,5% Гранд Мілк 5кг/1) мав право діяти в порядку п. 3.11 договору, за умов якого покупець (ТОВ «Вова-Хорека») має право повернути товар, а постачальник зобов`язаний прийняти товар з відповідним відшкодуванням 100% сплаченої вартості або зменшенням суми належних до сплати постачальнику грошових коштів (зворотний викуп) зокрема у разі отримання ним (ТОВ «Вова-Хорека») скарг, претензій, позовних заяв чи рекламацій з боку клієнтів покупця чи інших третіх осіб.

Доказів того, що ТОВ «Вова-Хорека» скористалось наданим йому правом повернення товару та отримання 100% сплаченої вартості або зменшенням суми належних до сплати постачальнику грошових коштів (зворотний викуп) після отримання від ФОП Громік В.В. претензії до матеріалів справи не надано.

Колегія суддів, з огляду на доводи апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд не надав оцінку претензії, яка була направлена ТОВ «Вова-Хорека» ФОП Лесючевській А.І. відзначає, що за текстом цієї претензії ТОВ «Вова-Хорека» повідомило про отримання від свого клієнта скарги щодо неналежної якості поставленого ФОП Лесючевською А.І. товару, однак вимогою цієї претензії було надання пояснень щодо викладених у цій претензії фактів та надання документального підтвердження щодо виробника та належної якості поставленого товару, а не вимога в порядку п. 3.11 договору.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

Колегія суддів зазначає, що сторони у договорі встановили порядок дій, які належить вчиняти покупцю у разі поставки постачальником товару неналежної якості, в т.ч. після отримання претензій від клієнтів покупця, а також порядок вирішення пов`язаних з цим фінансових розрахунків.

У справі, що розглядається, ТОВ «Вова-Хорека» не довело наявності передбачених договором або законом підстав, які звільнили б його від оплати товару та/або свідчили про те, що у нього не виникло обов`язку з оплати такого товару.

Факт наявності боргу ТОВ «Вова-Хорека» перед ФОП Лесючевською А.І. на суму 144 822,82 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований (зокрема, встановлено поставку ФОП Лесючевською А.І. товару ТОВ «Вова-Хорека» на суму 153822,82 грн, повернення товару ТОВ «Вова-Хорека» ФОП Лесючевській А.І. на суму 9 000,00 грн та відсутність доказів оплати товару на суму 144 822,82 грн (153 822,82 грн - 9 000,00 грн = 144 822,82 грн)).

На суму основного боргу (144822,82 грн) ФОП Лесючевська А.І. здійснила нарахування 2206,57 грн пені, 1379,11 грн інфляційних втрат та 540,87 грн 3% річних, про стягнення яких також заявила у поданій позовній заяві.

Як встановлено вище, умовами п. 8.2 договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати за договором покупець зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день прострочення оплати.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок пені, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення вимог позову в цій частині та стягнення з ТОВ «Вова-Хорека» 2206,57 грн пені.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання ТОВ «Вова-Хорека» зобов`язання з оплати поставленого товару, вимоги ФОП Лесючевської А.І. про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок інфляційних та 3% річних, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення вимог позову в цій частині та стягнення з ТОВ «Вова-Хорека» 1379,11 грн інфляційних втрат та 540,87 грн 3% річних.

Щодо вимог апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021.

У поданій позовній заяві ФОП Лесючевська А.І. окрім заявлених позовних вимог просила стягнути з ТОВ «Вова-Хорека» судові витрати та вказала, що у зв`язку з відмовою ТОВ «Вова-Хорека» від врегулювання спору у досудовому порядку ФОП Лесючевська А.І. уклала з Адвокатським об`єднанням "Юкстар" (далі - АО «Юкстар») додаткову угоду №2 від 05.03.2021 до договору про надання правової допомоги №03/03 від 05.03.2021 на підготовку позовної заяви та представництво в суді, станом на дату звернення з позовом вже понесла фактичні витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

До позовної заяви в якості доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу ФОП Лесючевська А.І. додала (в копіях):

- договір № 03/03 від 05.03.2021 про надання правової допомоги, укладений з АО "Юкстар";

- додаткову угоду № 1 від 05.03.2021;

- акт виконаних робіт №1 від 09.03.2021;

- додаткову угоду №2 від 15.03.2021;

- платіжне доручення №211 від 05.03.2021 на суму 2500,00 грн;

- платіжне доручення №213 від 16.03.2021 на суму 2500,00 грн;

- платіжне доручення №214 від 16.03.2021 на суму 5000,00 грн.

07.06.2021 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у цій справі, яким позовні вимоги задовольнив.

11.06.2021 ФОП Лесючевська А.І. звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою, у якій просила стягнути з ТОВ «Вова-Хорека» 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До поданої заяви ФОП Лесючевська А.І. додала:

- договір № 03/03 від 05.03.2021 про надання правової допомоги, укладений з АО "Юкстар";

- додаткову угоду № 1 від 05.03.2021;

- акт виконаних робіт №1 від 09.03.2021;

- додаткову угоду №2 від 15.03.2021;

- акт виконаних робіт №2 від 07.06.2021

- платіжне доручення №211 від 05.03.2021 на суму 2500,00 грн;

- платіжне доручення №213 від 16.03.2021 на суму 2500,00 грн;

- платіжне доручення №214 від 16.03.2021 на суму 5000,00 грн;

- платіжне доручення №230 від 09.06.2021 на суму 6000,00 грн.

Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення ч. ч. 5-7 ст. 129 ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2 та 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно зі ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Статтею 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 42 ГПК України визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 161 ГПК України встановлено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно зі ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 170 ГПК України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, серед іншого, зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч. 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 80 ГПК України).

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України №2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Верховний Суд у своєму рішенні (постанова КГС ВС від 21.08.2019 у справі №922/2821/18) звертає увагу, що неповідомлення учасником справи іншого учасника справи про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також ненаправлення на його адресу документів на підтвердження відповідних вимог позбавляє іншого учасника справи можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За наведених підстав та з урахуванням та положень ст. ст. 13, 42, 80, 126, 129, глави 1 розділу ІІІ, ст. 244 ГПК України колегія суддів вважає, що заява про розподіл судових витрат та стягнення з ТОВ «Вова-Хорека» витрат, пов`язаних з розглядом справи, з додатками (доказами) до неї повинна була бути надіслана (надана) ФОП Лесючевською А.І. ТОВ «Вова-Хорека» одночасно з надісланням (наданням) такої заяви до суду.

Матеріалами справи підтверджується, що 11.06.2021 ФОП Лесючевська А.І. звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про розподіл судових витрат (з додатками), в якій просила стягнути з ТОВ «Вова-Хорека» 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; докази направлення вказаної заяви (з додатками) на адресу ТОВ «Вова-Хорека» відсутні. У переліку додатків до заяви вказівка про долучення доказів направлення заяви (з додатками) на адресу ТОВ «Вова-Хорека» відсутня (згідно з переліком додатків ФОП Лесючевська А.І. з поданою заявою надала належним чином засвідчені копії доказів судових витрат, понесені нею у зв`язку з розглядом справи, зокрема, докази витрат на професійну правничу допомогу).

Колегія суддів бере до уваги, що за змістом положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона (зокрема, ТОВ «Вова-Хорека», яке не направило копію заяви з додатками, в т.ч. доказами, які ТОВ у «Вова-Хорека» відсутні, на адресу ТОВ «Вова-Хорека») несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того апеляційний суд відзначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 за поданою ФОП Лесючевською А.І. заявою було призначено судове засідання на 26.07.21.

Матеріали справи (зокрема, рекомендоване повідомлення про вручення 269) свідчать, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 було подано на відправку на адресу ТОВ «Вова-Хорека» 30.07.2021 (тобто, на 4-й день після прийняття додаткового рішення), а отримано ТОВ «Вова-Хорека» 06.08.2021.

Судове засідання, призначене на 26.07.2021, було проведено за відсутності представника ТОВ «Вова-Хорека», який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та взагалі не був обізнаний про подання ФОП Лесючевською А.І. заяви про розподіл судових витрат, що позбавляє ТОВ «Вова-Хорека» можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення судових витрат.

Враховуючи наведене, встановлені у справі обставини, процесуальні дії місцевого господарського суду, який прийняв оскаржувану додаткову постанову за поданою з порушенням ст. ст. 13, 80, 129, 170 ГПК України заявою та фактично позбавив ТОВ «Вова-Хорека» можливості реалізувати свої права, надані йому процесуальним законом, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що додаткове рішення підлягає скасуванню, подана ФОП Лесючевською А.І. заява має бути залишена без розгляду.

Щодо судових витрат ФОП Лесючевської А.І. у суді апеляційної інстанції.

ФОП Лесючевська А.І. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила стягнути з ТОВ «Вова-Хорека» витрати на професійну правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000,00 грн.

За текстом поданого відзиву ФОП Лесючевська А.І. повідомила, що 21.09.2021 уклала з АО «Юкстар» додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомогу №03/03 від 05.03.2021, понесені нею витрати на професійну правничу допомогу склали 5 000,00 грн. До поданого відзиву ФОП Лесючевська А.І. додала (в копіях):

- додаткову угоду №3 від 21.09.2021 до договору № 03/03 від 05.03.2021 про надання правової допомоги;

- платіжне доручення №255 від 22.09.2021 на суму 5 000,00 грн;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС№5624/10 на ім`я Лисенко М.М.;

- ордер серія КС№783050, згідно з яким ФОП Лесючевській А.І. надається правова допомога на підставі договору № 03/03 від 05.03.2021 про надання правової допомоги у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Лисенко М.М.

- докази направлення відзиву та доданих документів на адресу відповідача (оригінал).

З наданих ФОП Лесючевською А.І. та наявних у матеріалах справи документів встановлено, що 05.03.2021 АО «Юкстар» (виконавець) та ФОП Лесючевська А.І. (довіритель) уклали договір №03/03 про надання правової допомоги (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого довіритель доручає, а виконавець приймає на себе виконання зобов`язань по наданню правової допомоги довірителю з правовик питань, що виникають у процесі господарської діяльності довірителя на підставі додаткових угод до цього договору.

Виконавець взяв на себе наступні зобов`язання: а) надає допомогу довірителю у підготовці і оформленні документів у межах предмету цього договору, перевіряє відповідність зазначених документів вимогам чинного законодавства; б) надає усні та письмові консультації довірителю щодо предмету цього договору, визначеному у п. 1.1 (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору довіритель зобов`язується: а) своєчасно забезпечувати виконавця всім необхідним для виконання наданих йому доручень (інформація, документи); б) оплачувати послуги Виконавця згідно з умовами цього Договору.

Виконавець діє за розпорядженням довірителя і відповідно до завдань, визначених у додаткових угодах до Договору (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 7.1 договору вартість послуг узгоджується сторонами в додаткових угодах до цього договору.

Факт надання послуг фіксується сторонами в акті виконаних робіт, підписується сторонами до 10 числа місяця, наступного за календарним місяцем, з якому фактично надавалися послуги (п. 7.2 договору).

Замовник зобов`язаний перерахувати суму, зазначену в акті наданих послуг, протягом 5 банківських днів з дати підписання такого акта на розрахунковий рахунок виконавця. Інший порядок оплати може бути узгоджений Сторонами в додаткових угодах до цього договору (п. 7.3 договору).

21.09.2021 АО «Юкстар» та ФОП Лесючевська А.І. уклали додаткову угоду №3 до договору, за умовами п. 1 якої виконавець бере на себе зобов`язання надати наступні послуги:

- підготовка і направлення стороні та до суду відзиву на апеляційну скаргу, строк до 25.09.2021, вартість - 5 000,00 грн;

- підготовка процесуальних документів, за необхідності, вартість - 2 000,00 грн;

- участь представника у судовому засіданні, за необхідності, вартість - 1 500,00 грн.

При виконанні послуг, зазначених у п. 1 цієї додаткової угоди, довіритель не обмежує виконавця в процесуальних повноваженнях (п. 2 додаткової угоди).

Згідно з п. 3 додаткової угоди сторони узгодили наступний порядок оплати послуг за цією угодою:

- оплата підготовки відзиву на апеляційну скаргу проводиться довірителем у вигляді попередньої оплати на підставі рахунка не пізніше 3 банківських днів з дати підписання цієї угоди;

- оплата інших послуг проводиться на підставі рахунка виконавця, за фактом надання послуг, на підставі підписаного сторонами акта виконаних робіт та рахунка виконавця.

22.09.2021 платіжним дорученням №255 ФОП Лесючевська А.І. оплатила АО «Юкстар» 5 000,00 грн; призначення платежу не вказано.

За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За визначенням п. 9 ч. 1 ст. 1 названого Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частинами 2 та 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі висловленою в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п. п. 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Частина 4 ст. 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ТОВ «Вова-Хорека» такого клопотання не заявило.

У додатковій постанові від 19.07.2021 у справі №910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 ГПК України.

Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу і виду послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним (аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Суд також бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. В абз. 2 та 3 п. 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

У постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у правовідносинах, що є предметом розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Вова-Хорека» 5 000,00 грн витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається, додаткове рішення має бути скасоване з прийняттям нового рішення про залишення заяви ФОП Вертолецької А.І. без розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги в частині вимог щодо рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

За подання апеляційної скарги в частині вимог щодо додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 судовий збір не сплачувався, підстави для здійснення його розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 233, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі № 910/4783/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 у справі №910/4783/21 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 у справі №910/4783/21 скасувати та прийняти нове, яким заяву Фізичної особи-підприємця Лесючевської Анастасії Ігорівни про розподіл судових витрат залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вова-Хорека» (Столичне шосе, 100, м. Київ, 03045, код 43393523) на користь Фізичної особи-підприємця Лесючевської Анастасії Ігорівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Справу №910/4783/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

Є.Ю. Пономаренко