ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. м. Рівне Справа № 918/814/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Сичик М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" (вул. Боярка, будинок, 40 А, м. Рівне, 33005, ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" (вул. О. Теліги, 45, м. Рівне, 33005, ) про стягнення 6 606 грн 36 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від позивача: Мосійчук Андрій Петрович;

- від відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 09.11.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" (далі - позивач) надійшов позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" (далі - відповідач), у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 16, 525, 526, 530, 554, 610, 611, 626, 629, 651, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 20, 24, 27, 162-164, 171, 172, 176, 233 ГПК України, просить суд стягнути 21 468 грн 76 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором підряду № 81 від 01.11.2017 року в частині повного та своєчасного виконання зобов`язань.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 21.09.2021 року справу № 918/814/21 розподілено судді Заголдній Я.В.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.09.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О.Теліги-45" про стягнення 21 468 грн 76 коп. залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду доказів відправлення Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "О.Теліги-45" на адресу вул. О. Теліги, 45, м. Рівне, 33005 копії позовної заяви та доданих до неї документів.

30.09.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якого додано фіскальний чек, накладна та опис вкладення у цінний лист, які підтверджують відправлення Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "О.Теліги-45" на адресу вул. О. Теліги, 45, м. Рівне, 33005 копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Господарський суд, дослідивши докази, які долучено позивачем до вказаного клопотання, дійшов висновку про усунення Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" недоліків позовної заяви у межах процесуального строку, встановленого судом.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/814/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 19.10.2021 року, визначити відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - десять днів з дня вручення даної ухвали, запропонувати сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 13.10.2021 року включно;

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду з урахуванням вимог ст.ст. 165, 178 ГПК України, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу;

г) відповідачу: у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

18.10.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від відповідача надійшов відзив, у якому Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" частково визнає позовні вимоги на суму 14 862 грн 24 коп., а в іншій частині просить суд відмовити в задоволенні позову.

19.10.2021 року судом встановлено, що учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті.

Господарський суд, дослідивши відзив відповідача на предмет дотримання процесуальних вимог ГПК України щодо його подання, дійшов висновку про наступне.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" 06.10.2021 року отримало ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.09.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 165.

Відтак 21.10.2021 року є останнім днем процесуального строку для подання відповідачем відзиву.

Зважаючи на те, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" направило на поштову адресу Господарського суду Рівненської області відзив 13.10.2021 року, - тобто в межах процесуального строку, встановленого судом, господарський суд долучає таку заяву по суті справи до матеріалів справи.

Як вбачається із офіційного вебсайту Укрпошти в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html позивач 18.10.2021 року отримав відзив відповідача.

Оскільки останнім днем для подання відповіді на відзив позивачем є 23.10.2021 року, вирішення спору 19.10.2021 року може порушити дотримання принципів господарського судочинства, а саме змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про неможливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/814/21 по суті на 09.11.2021 року.

09.11.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати заборгованості за Договором підряду № 81 від 01.11.2017 року.

09.11.2021 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник відповідача вказав про оплату основної заборгованості по Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року у розмірі 14 862 грн 40 коп.

Представник позивача повідомив суд, що Товариству з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" відомо про надходження від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" грошових коштів на виконання Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року у розмірі 14 862 грн 40 коп.

Судом встановлено, що відповідачем частково оплачена заборгованість по Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року у розмірі 14 862 грн 40 коп., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 367 від 29.10.2021 року у розмірі 3 715 грн 60 коп.;

- № 368 від 29.10.2021 року у розмірі 3 715 грн 60 коп.;

- № 369 від 29.10.2021 року у розмірі 3 715 грн 60 коп.;

- № 370 від 29.10.2021 року у розмірі 3 715 грн 60 коп.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач просить суд стягнути з відповідача 21 468 грн 76 коп. основного боргу, частина якого сплачена відповідачем у розмірі 14 862 грн 40 коп., після відкриття провадження у даній справі № 918/814/21, між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань стосовно даної заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Таким чином, господарський суд закриває провадження у справі № 918/814/21 в частині 14 862 грн 40 коп. основного боргу за власною ініціативою.

Відтак предметом позову є стягнення з відповідача 6 606 грн 36 коп. основного боргу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.11.2021 року закрито провадження у справі № 918/814/21 в частині стягнення 14 862 грн 40 коп. основної заборгованості.

У судовому засіданні 09.11.2021 року представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог із підстав, викладених у позовній заяві, а відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин

01.11.2017 року між позивачем (далі - підрядник) та відповідачем (далі - замовник) укладено Договір підряду № 81 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе в порядку та на умовах визначених у цьому договорі, з використанням своїм матеріалів та устаткування, організацію і виконання робіт по повному технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів на об`єктах замовника відповідно з Додатком № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору. До виконання робіт Підрядник може залучати ПрАТ "Рівнеліфт" та інших субпідрядників.

У пункті 2.1. Договору сторони визначили, що щомісячна (поетапна) оплата робіт визначена узгодженням Сторін на день його і складає 1 400 грн 00 коп.

Відповідно до п. 5.1. Договору у кінці поточного місяця (не пізніше останнього робочого дня) підрядник дає замовнику акти здавання-приймання виконаних робіт із зазначенням їх вартості.

Згідно з п. 5.2. Договору замовник підписує акт здавання-приймання виконаних робіт, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає акт підряднику. У випадку вмотивованої відмови замовника від прийняття виконаних робіт, тобто виявлення замовником недоліків виконаних робіт при їх прийманні, або до її приймання, замовник зобов`язаний письмово повідомити підрядника про виявлені недоліки не пізніше наступного дня з дня виявлення таких недоліків, у такому випадку сторони зобов`язуються скласти двосторонній акт з переліком необхідних доробок та терміном їх виконання, який сторони зобов`язуються підписати протягом трьох днів з дня письмового повідомлення підрядника замовником про виявлені недоліки. Підрядник зобов`язується усунути виявлені недоліки робіт у визначений актом строк, у такому випадку приймання виконаних робіт та підписання відповідного акта здавання-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами на протязі трьох календарних днів після усунення вказаних недоліків, або зменшити вартість щомісячної плати. Невиконання замовником умов цього пункту є його згодою про прийняття робіт (прийняттям робіт) без претензій та застережень, навіть у випадку відсутності його підпису в акті здавання-приймання виконаних робіт і є підставою для оплати виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.3. Договору замовник самостійно щомісячно оплачує виконані роботи у розмірі визначеному в пункті 2.1. цього Договору, не пізніше 5-го числа наступного місяця, оплата проводиться за кожен місяць дії договору.

Пункт 7.1. Договору встановлює, що Договір діє з дати його підписання по 31.12.2020 року, за умовами пункту 7.2. Договору якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору ні одна із сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим ще на три роки.

01.04.2020 року, відповідно до пункту 2.2 Договору, сторони Договору уклали додаток № 5 до Договору, згідно з яким розмір щомісячної (поетапної) оплати робіт був встановлений у розмірі 3 041 грн 46 коп.

01.01.2021 року відповідно до пункту 2.2 Договору, сторони Договору уклали додаток № 6 до Договору, згідно з яким розмір щомісячної (поетапної) оплати робіт був встановлений у розмірі 3 715 грн 60 коп.

Сторонами шляхом відсутності заяв про припинення дії договору продовжили дію Договору 31.12.2023 року.

Продовження договору підтверджується актом виконаних робіт за січень 2021 року (том 1, а.с. 13) який підписаний зі сторони позивача та відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, підрядник виконав роботи за Договором у лютому-серпні 2021 року на загальну суму 25 576 грн 76 коп., що підтверджується актами здавання-приймання виконаних робіт:

- № 172 від 28.02.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп.;

- № 266 від 31.03.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп.;

- № 360 від 30.04.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп.;

- № 457 від 31.05.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп.;

- № 511 від 30.06.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп.;

- № 646 від 31.07.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп.;

- № 687 від 31.08.2021 року на суму 3 283 грн 16 коп.

Позивач вказує, що виконані роботи за актом здавання-приймання виконаних робіт № 172 від 28.02.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп. відповідач оплатив.

Судом встановлено, що на вказаних актах здавання-приймання виконаних робіт № 172 від 28.02.2021 року, № 266 від 31.03.2021 року, № 360 від 30.04.2021 року, № 457 від 31.05.2021 року, № 511 від 30.06.2021 року, № 646 від 31.07.2021 року, № 687 від 31.08.2021 року відсутній підпис зі сторони представника відповідача та міститься напис про те, що представник ОСББ "О. Теліги-45" від підпису відмовився.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, відповідач направив позивачу лист № 3 від 24.02.2021 року, до якого додано додаткову угоду про розірвання Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року та додаткових угод до Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року у двох примірниках, один з яких відповідач просив повернути після погодження та підписання в термін до 01.01.2021 року.

Позивач на лист відповідача № 3 від 24.02.2021 року надав відповідь № 904 від 18.03.2021 року, з якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" не дає згоду на дострокове розірвання Договору.

У відповідь на лист позивача № 904 від 18.03.2021 року відповідач направив лист № 4 від 30.04.2021 року, у якому повідомив, що 10.02.2021 року загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" було прийнято рішення про розірвання Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року та додаткових угод до нього, а також про заключення договору підряду з ТзОВ "Арм-Еко". На підставі викладеного, як зазначає у даному листі відповідач, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" пропонує Товариству з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" підписати та завірити печаткою Додаткову угоду про розірвання Договору підряду № 81 від 01.11.2017 року та додаткових угод до нього та передати ключі від замків на машинних приміщеннях голові правління позивача. В іншому випадку голова правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" не буде підписувати акти виконаних робіт та проводити оплату з 01.04.2021 року.

Позивач на лист відповідача № 4 від 30.03.2021 року надав відповідь № 907 від 31.03.2021 року, з якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" не дає згоду на дострокове розірвання Договору та вказує, що підставою для оплати виконаних робіт є чинність договору, а не підписання акта виконаних робіт .

Оскільки відповідач не оплатив виконані на роботи за Договором у розмірі 21 468 грн 76 коп. за період з березня по серпень 2021 року, позивач звернувся з даними позовом до Господарського суду Рівненської області за захистом своїм прав та законних інтересів.

Як вбачається із відзиву, відповідач заперечує проти стягнення заборгованості за Договором у розмірі 6 606 грн 36 коп. за період з липня по серпень 2021 року. Заперечення обґрунтовані тим, що так як позивач відмовився від розірвання Договору і фактично продовжував виконання взятих на себе зобов`язань із 01.07.2021 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" було обмежено доступ працівників позивача до об`єктів ліфтової інфраструктури будинку, і відповідно до укладеного Договору № 192 від 01.07.2021 року надано доступ до зазначених об`єктів для ТОВ "Чорне море плюс", яке з зазначеної дати і надає Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" послуги з технічного обслуговування та ремонту ліфтів.

Крім того, відповідач у відзиві вказує, що починаючи з 01.07.2021 року послуги позивачем фактично не надавалися.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З огляду на положення ст. 4 ГПК України, і статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюється у договорі підряду.

Пунктом 1 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Однією з загальних засад цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є свобода договору.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Замовник та виконавець на підставі вільного волевиявлення домовилися, погодили та зафіксували у Договорі про те, що замовник доручає, а підрядник приймає на себе в порядку та на умовах визначених у цьому договорі, з використанням своїм матеріалів та устаткування, організацію і виконання робіт по повному технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів на об`єктах замовника відповідно з Додатком № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Сторони узгодили між собою та зафіксували у п. 5.3. Договору, що замовник самостійно щомісячно оплачує виконані роботи у розмірі визначеному в пункті 2.1. цього Договору, не пізніше 5-го числа наступного місяця, оплата проводиться за кожен місяць дії договору.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснити організацію і виконання робіт по повному технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів на об`єктах замовника, а замовник самостійно щомісячно оплачує виконані роботи у розмірі згідно з Додатком № 6 від 01.01.2021 року - 3 715 грн 60 коп. за місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтиском печатки позивача, на час розгляду справи доказів недійсності Договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Зважаючи на викладене, Договір підряду є діючим та не розірваний за згодою сторін.

Аргумент відповідача про те, що позивач починаючи з 01.07.2021 року послуги не надавав оскільки із 01.07.2021 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" було обмежено доступ працівників позивача до об`єктів ліфтової інфраструктури будинку, - не підтверджується матеріалами справи. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що виконання робіт за Договором підряду № 81 від 01.11.2017 року позивачем не надавалися.

Згідно з ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Саме по собі укладення відповідачем Договору № 192 від 01.07.2021 року із ТОВ "Чорне море плюс" про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту ліфтів - не заборонене чинним законодавством, відповідає свободі договору та не може свідчити про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" не виконувало роботи за Договором підряду № 81 від 01.11.2017 року на об`єктах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45".

Судом встановлено, що підрядник у відповідності до п. 5.1. Договору надав замовнику акти здавання-приймання виконаних робіт № 646 від 31.07.2021 року на суму 3 715 грн 60 коп. та № 687 від 31.08.2021 року на суму 3 283 грн 16 коп., від підписання яких відповідач відмовився.

Мотивована письмова відмова замовника від прийняття виконаних робіт (що стосується виявлення замовником недоліків виконаних робіт при їх прийманні, або до її приймання) в матеріалах справи відсутня.

Невиконання замовником умов п. 5.2. Договору є його згодою про прийняття робіт (прийняттям робіт) без претензій та застережень, навіть у випадку відсутності його підпису в акті здавання-приймання виконаних робіт і є підставою для оплати виконаних робіт.

Зважаючи на викладене, оскільки Договір підряду № 81 від 01.11.2017 року є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтиском печатки позивача, на час розгляду справи доказів недійсності Договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано, даний Договір не розірваний за взаємною згодою сторін або в судовому порядку, - господарський суд дійшов висновку про чинність Договору вцілому та його п. 5.2., зокрема.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.02.2021 року у справі № 916/17/20).

Позивач надав суду акти здавання-приймання виконаних робіт № 646 від 31.07.2021 року та № 687 від 31.08.2021 року на загальну суму 6 998 грн 76 коп., не виконання робіт позивачем у липні-серпні 2021 року за Договором підряду відповідачем не доведено.

Відтак виходячи із принципу вірогідності доказів, господарський суд дійшов висновку, що факт надання послуг позивачем за Договором підряду у липні-серпні 2021 року більш вірогідний, аніж те, що такі послуги відповідачу не надавалися.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення за Договором підряду основного боргу у розмірі, який просить стягнути позивач - 6 606 грн 36 коп.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28.10.2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочину в господарській діяльності та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання, яке полягає у несплаті за виконані позивачем роботи порушило інтереси позивача, відтак останній правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач своїх заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 6 606 грн 36 коп. основного боргу за Договором підряду № 81 від 01.11.2017 року за виконані роботи у липні-серпні 2021 року.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з вимогою про стягнення коштів у сумі 21 468 грн 76 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 21 468 грн 76 коп. позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у необхідному розмірі 2 270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 201 від 03.09.2021 року (том 1, арк. 7).

У зв`язку із закриттям провадження у справі в частині 14 862 грн 40 коп. господарський суд роз`яснив Товариству з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" про можливість повернення судового збору пропорційно сплаченому розміру основного боргу - у сумі 1 571 грн 48 коп. за його письмовим клопотанням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 6 606 грн 36 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 698 грн 52 коп., який покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" (вул. О. Теліги, 45, м. Рівне, 33005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" (вул. Боярка, будинок, 40 А, м. Рівне, 33005, ) 6 606 (шість тисяч шістсот шість) грн 36 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "О. Теліги-45" (вул. О. Теліги, 45, м. Рівне, 33005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІФТСЕРВІС" (вул. Боярка, будинок, 40 А, м. Рівне, 33005, ) 698 (шістсот дев`яносто вісім) грн 52 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021 року.

Суддя Заголдна Я.В.