ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" листопада 2021 р. Справа № 924/761/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовами акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м.Хмельницький

про стягнення боргу за договором постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34 від 30.08.2017 у загальній сумі 22 982 381,79 грн., з яких: 7 290 846,11 грн. - пеня, 5 306 501,41 грн. - 3% річних, 10 385 034,27 грн. - інфляційні втрати;

про стягнення боргу за договором постачання природного газу №1011/1718-БО-34 від 30.08.2017 у загальній сумі 6 471 887,72 грн., з яких: 2 152 922,51 грн. - пеня, 1618 520,11 грн. - 3% річних, 2 700 445,10 грн. - інфляційні втрати.

Представники сторін:

позивач: Безпалюк О.Л. - згідно довіреності №14-198 від 17.05.2021р. (в режимі відеоконференції)

відповідач: Доценко О.І. - згідно довіреності №1339/02 від 04.08.2021р.

Рішення ухвалюється 08.11.2021р., оскільки в судовому засіданні 27.10.2021р. постановлялася ухвала про оголошення перерви.

В підготовчому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.06.2020 відкрито провадження у справі №924/761/20, дану справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

До початку підготовчого засідання, 21.07.2020 судом постановлено ухвалу про об`єднання справ №924/762/20 та №924/761/20 в одне провадження для спільного розгляду у справі №924/761/20.

Ухвалою від 21.07.2020р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/761/20 на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.09.2020р. у справі №924/761/20 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №924/761/20 зупинено до отримання результатів експертизи.

Згідно ухвали Господарського суду Хмельницької області від 23.06.2021р. поновлено провадження у справі №924/671/20 у зв`язку з надходженням висновку експерта від 26.05.2021р. №1264/20/59/60-61/21-22 за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи разом з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 30.03.2021р. судом прийнято зменшення позовних вимог, викладене у заяві акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 24.09.2021р. №39/10-6298-21.

Ухвалою суду від 30.09.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 27.10.2021р.

В судовому засіданні 27.10.2021р. постановлено ухвалу про оголошення перерви на 14:30 год. 08.11.2021р., яка занесена до протоколу судового засідання.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договорами постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34 та №1011/1718-БО-34 від 30.08.2017р. У зв`язку із сплатою відповідачем основного боргу за договорами постачання природного газу після відкриття провадження у справі, АТ "НАК "Нафтогаз України" було зменшено розмір позовних вимог та заявлено до стягнення: 22 982 381,79 грн. - за договором постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34 від 30.08.2017р., з яких: 7 290 846,11 грн. - пеня, 5 306 501,41 грн. - 3% річних, 10 385 034,27 грн. - інфляційні втрати та 6 471 887,72 грн. - за договором постачання природного газу №1011/1718-БО-34 від 30.08.2017р., з яких: 2 152 922,51 грн. - пеня, 1618 520,11 грн. - 3% річних, 2 700 445,10 грн. - інфляційні втрати.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві (від 30.07.2020р.) проти позову заперечує. Зазначає, що несвоєчасне проведення розрахунків відповідачем викликано не його умисним ухиленням від виконання зобов`язання, а залежить від своєчасного та повного розрахунку бюджетними установами та організаціями за поставлену відповідачем теплову енергію, неможливістю вільно розпоряджатися власними коштами, збитковості тарифів, необхідністю проведення термінових ремонтів для усунення аварійних ситуацій, проведення заходів по запровадженню енергозберігаючих технологій. Стверджує, що підписання спільних протокольних рішень з організації взаєморозрахунків, а в подальшому і запровадження нового механізму перерахування коштів згідно Наказу № 1 від 04.01.2018р., свідчить, що оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. Тому строки виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі укладеного між сторонами спору договору, змінилися.

Крім того, зазначає, що відповідачем було встановлено невідповідність розрахунків за договором №1010/1718-ТЕ-34. Вказує, що за підрахунками МКП „Хмельницьктеплокомуненерго", заборгованість відповідача по основному боргу за вказаним договором на дату подання позову складала 41980813,33 грн., в той час як позивачем подано позов та заявлено до стягнення на 44655204,70 грн. Звертає увагу, що дані невідповідності впливають також на розмір нарахованих фінансових та штрафних санкцій, що може свідчити про невірність їх нарахувань.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (від 10.08.2020р. №39/5-1009-20) вважає безпідставним твердження відповідача про те, що підписання сторонами спільних протокольних рішень впливає на строк виконання ним зобов`язань з оплати, оскільки відповідачем оплат відповідно до договору постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34 від 30.08.2017 жодного разу не здійснювалося відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року. Наголошує на обов`язковості виконання умов господарського договору.

У поясненнях (від 30.09.2021р. №39/10-6409-21) позивач не погоджується з висновком експертизи від 26.05.2021 року №1264/20/59/60-61/21-22 та вважає, що він не може братися до уваги в якості доказу у даній справі. Зазначає, що висновок експерта не містить опису дослідження експертом та письмових висновків на поставлені ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.09.2020 питання №1 та питання №3. Звертає увагу, що висновок експерта містить як недостовірні та помилкові дані, так і дослідження (висновки) питань, що виходить за межі компетенції експерта, не ставились перед ним судом та не є предметом судового розгляду спору. Також наголошує, що у висновку експерта міститься чисельні дослідження судових справ, суті їх предмету спору, дачу оцінки судовим рішенням, та висновки по практиці застосування судами норм права, в тому числі Верховним Судом, що суперечить чинному законодавству.

У поданому поясненні просить ініціювати перед компетентними органами питання юридичної відповідальності експерта Смоляк Станіслави Казимирівни за порушення вимог ст. 12 Закону України „Про судову експертизу", ч.1 ст. 385 КК України, ч.3 ст. 69, ч.2 ст.98, ч. 6 ст. 99 ГПК України та звернутися до Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з пропозицією повернення коштів, отриманих за проведення вказаної експертизи.

Додаткові пояснення відповідача.

Відповідач у додаткових поясненнях (від 02.07.2021р.) зазначає, що МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" повністю погашено суму основного боргу за договором №1011/1718-БО-34 в грудні 2020р. та за договором №1010/1718-ТЕ-34 в березні 2021р.

Наголошує, що несвоєчасне проведення розрахунків відповідачем викликано не його умисним ухиленням від виконання зобов`язання, а залежить від багатьох факторів на які підприємство не має впливу. В першу чергу це неможливість вільно розпоряджатися власними коштами, так як відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року № 217 „Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" (далі - Постанова №217) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щомісячно встановлює підприємству норматив відрахування коштів, що надходять від споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання і банк автоматично перераховує кошти на рахунки НАК „Нафтогаз України". Зазначає, що встановлені нормативи розраховуються відповідно до питомої ваги природного газу в тарифах на теплову енергію, тобто яка вартість газу закладена в тарифах, таку підприємство і може заплатити постачальнику газу, інших коштів у підприємства не має.

Звертає увагу, що відповідно до вищевказаної постанови на НАК „Нафтогаз України" були покладені спеціальні обов`язки по постачанню природного газу теплопостачальним підприємствам, що передбачало і отримання коштів від підприємств за поставлений газ від встановлених нормативів, а не в повному обсязі. Незважаючи на це НАК „Нафтогаз України" на неоплачений обсяг газу нараховує штрафні санкції, джерел покриття яких у підприємства не має і в тарифі вони не передбачені.

Вказує, що експертним висновком №1264/59/60-61/20-22 від 26.05.2020 р. підтверджено, що розрахунки за придбаний природний газ, його транспортування та розподіл здійснювався виключно в межах норм чинного законодавства, а саме через рахунки із спеціальним режимом використання та шляхом погашення через відшкодування за пільгами/субсидіями. В середньому, оплата за отриманий природний газ, його транспортування та розподіл здійснювалась у розмірі майже 90% надходжень, а на потреби Відповідача залишалось трохи більше як 10% коштів.

Також, зазначає, що у висновку підтверджено ті факти, що відповідач не розпоряджався коштами які поступили від споживачів та дотацій, оскільки розподіл коштів встановлюються постановами НКРЕКП і місцевими органами; інших поступлень грошових коштів, ніж оплата споживачів за отриману теплову енергію та гарячу воду, експертним дослідженням не встановлено.

Посилаючись на висновок Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2020 року у справі № 903/918/19, МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" стверджує про відсутність підстав застосування до відповідача-споживача відповідальності, передбаченої умовами договору у вигляді пені за прострочення оплати вартості отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на підставі частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Водночас, відповідач вказує, що періодами виникнення боргу, та, відповідно, нарахування пені, 3% та інфляційних втрат на заборгованість, охоплюються періоди чинності підзаконних нормативних актів, зокрема Порядку № 20, Порядку №256. Звертає увагу, що згідно правових висновків суду касаційної інстанції у справах № 924/296/18, № 908/885/18, № 902/514/18 підстави для нарахування пені, 3 % річних та суми інфляційних втрат на ту суму коштів, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, сплачених на підставі спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків відсутні. Однак, позивачем нараховано відповідачу 3% річних та збитки від інфляції на суми, які були перераховані згідно Порядку № 256.

Відповідач у додаткових поясненнях (від 09.09.2021р.) посилаючись на те, що відповідач є учасником процедури врегулювання заборгованості (за спожитий газ використаний станом на 01.06.2021р.) та враховуючи, що 29.08.2021р. набрав чинності Закон України „Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 р. № 1639-ІХ, який розділом II Прикінцевих та перехідних положень вніс зміни до Закону України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" від 03.11.2016 р. №1730-VIII, стверджує, що відсутні підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість, яка сплачена до 01.06.2021р. При цьому, звертає увагу, що вказаний Закон не передбачає подання будь-яких додаткових документів для списання чи не нарахування штрафних санкцій, а лише визначає одну підставу, зокрема, погашення основної заборгованості.

Фактичні обставини, встановлені судом.

30.08.2017р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (споживач) укладено договір постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору.

Згідно п. 1.2. договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 3.7. договору приймання - передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу становить 4942,00 грн., крім того ПДВ - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 5930,40 грн.

Як передбачено п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 „Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України і цим договором.

Згідно з п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

В п. 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу до з 01.10.2017р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

До договору постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34 сторонами укладалися додаткові угоди: №1 від 12.01.2018р., №2 від 01.04.2018р., №3 від 04.06.2018р., №4 від 01.08.2018р., №5 від 03.09.2018р., якими вносилися зміни до договору, зокрема, в частині порядку та умов передачі природного газу, порядку та умов проведення розрахунків, відповідальності сторін, строку дії договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 304077001,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 22626717,70 грн.; від 30.11.2017р. на суму 41226824,26 грн.; від 31.12.2017р. на суму 48561448,08 грн.; від 31.01.2018р. на суму 53787613,08 грн.; від 28.02.2018р. на суму 50006170,62 грн.; від 31.03.2018р. на суму 51189214,26 грн.; від 30.04.2018р. на суму 8621384,23 грн.; від 31.05.2018р. на суму 6055478,06 грн.; від 30.06.2018р. на суму 5775029,45 грн.; від 31.07.2018р. на суму 5313229,20 грн.; від 31.08.2018р. на суму 4812537,40 грн.; від 30.09.2018р. на суму 6101355,64 грн.

15.12.2017р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області (сторона-1), Департаментом фінансів в Хмельницькій області (сторона-2), Міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (сторона-3) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) з метою погашення взаємної заборгованості укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №4379 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, відповідно до п. 2.5. якого сторона-3 перераховує стороні останній кошти в сумі 16984,81 грн. у тому числі ПДВ 2830,80 грн., за природний газ за 2017р. згідно з договором від 30.08.2017р. №1010/1718-ТЕ-34 із записом у графі „призначення платежу": „Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, СПР дата та №, 16984,81 грн. за природний газ за 2017р., договір від 30.08.2017р. №1010/1718-ТЕ-34, у тому числі ПДВ 2830,80 грн."

Згідно довідки АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про сальдо МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" за період з 01.08.2017 по 31.01.2020р. заборгованість відповідача за договором №1010/1718-ТЕ-34 становила 44655204,70 грн.

Як слідує з довідки АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про операції за договором №1010/1718-ТЕ-34 за період з 01.08.2017р. по 31.01.2020р., МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" здійснювало оплату за природний газ на підставі постанов Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. та №256 від 04.03.2002р.

30.08.2017р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (споживач) укладено договір постачання природного газу №1011/1718-БО-34, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору.

Згідно п. 1.2. договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 3.7. договору приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу становить 7907,20 грн., крім того ПДВ - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9488,64 грн.

Як передбачено п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України і цим договором.

Згідно з п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу до з 01.10.2017р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

До договору постачання природного газу №1011/1718-БО-34 сторонами укладалися додаткові угоди: №1 від 12.01.2018р., №2 від 01.04.2018р., №3 від 04.06.2018р., №4 від 01.08.2018р., №5 від 03.09.2018р., якими вносилися зміни до договору, зокрема, в частині відповідальності сторін, щодо обсягу поставленого газу, строку дії договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 67012324,43 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 1202409,95 грн.; від 30.11.2017р. на суму 9585661,34 грн.; від 31.12.2017р. на суму 10030640,60 грн.; від 31.01.2018р. на суму 14281902,41 грн.; від 28.02.2018р. на суму 13883189,75 грн.; від 31.03.2018р. на суму 14345030,33 грн.; від 30.04.2018р. на суму 3683490,05 грн.

Згідно довідки АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про сальдо МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" за період з 01.08.2017 по 31.01.2020р. заборгованість відповідача за договором №1011/1718-БО-34 становила 19404123,55 грн.

Як слідує з довідки АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про операції за договором №1011/1718-БО-34 за період з 01.08.2017р. по 31.01.2020р., МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" здійснювало оплату за природний газ на підставі постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р.

В матеріалах справи наявні копії банківських виписок за договором №1010/1718-ТЕ-34 по рахунку АТ „Ощадбанк" з 02.10.2017р. по 24.10.2019р. та по рахунку АБ „Укргазбанк" з 23.11.2017р. по 01.01.2018р.

Враховуючи, що у сторін були наявні розбіжності щодо визначення розміру заборгованості за договором від 30.08.2017 року №1010/1718-ТЕ-34 станом на момент здійснення позивачем розрахунку (30.04.2020р.) та на момент подання позову, з метою підтвердження дійсного розміру заборгованості відповідача за договором постачання природного газу від 30.08.2017 року №1010/171 8-ТЕ-34, а також розміру нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат, ухвалою суду від 17.09.2020р. призначено у справі №924/761/20 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення економічної експертизи поставлені наступні питання:

1) Чи підтверджується документально станом на 30.04.2020 (дата зазначена позивачем у позові) сума основного боргу МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" перед АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за договором від 30.08.2017 року № 1010/1718-ТЕ-34 в розмірі 44655204,70 грн?

2) Які з платежів були здійснені за рахунок власних коштів МКП „Хмельницьктеплокомуненерго", які з платежів були здійснені у відповідності до Актів звіряння розрахунків за надані пільги/субсидії на оплату житлово-комунальних послуг окремим категоріям громадян відповідно до чинного законодавства за теплопостачання, які укладені між МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" та Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, які з розподільчих рахунків, а які були здійснені в інший спосіб (вказати який)?

3) Чи вірно (з урахуванням відповіді на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат? Якщо не вірно, то який вірний арифметично розрахований розмір пені, 3% річних, інфляційних втрат?

У висновку експерта від 26.05.2021р. №1264/20/59/60-61/21-22 за результатами проведення судової економічної експертизи експертом надано такі висновки:

"1. В результаті дослідження представлених документів встановлено, що документально підтверджується, станом на 1 квітня 2021 року сума основного боргу МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" перед АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за договором від 30.04.2020р. № 1010/1718-ТЕ -34 погашена повністю.

2. За рахунок власних коштів з розподільчих рахунків МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" здійснювало платежі в розмірі 213303289,33грн грн., у відповідності до Актів звіряння розрахунків за надані пільги/субсидії на оплату житлово - комунальних послуг окремим категоріям громадян відповідно до чинного законодавства за теплопостачання, які укладені між МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" та управлінням праці соціального захисту населення Хмельницької міської ради, у сумі 93 448 104,02 грн.

3. За результатом проведеного дослідження представлених документів та враховуючи те, що:

- МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" не розпоряджалось коштами які поступили від споживачів та дотацій, оскільки розподіл коштів встановлюються постановами НКРЕКП і місцевими органами;

- інших поступлень грошових коштів, ніж оплата споживачів за отриману теплову енергію та гарячу воду, експертним дослідженням не встановлено;

- в розпорядженні підприємства залишалось лише 12,22% коштів із коштів, які поступили від споживачів та дотацій;

- питома вага вартості природного газу перевищує граничну норму палива в тарифі на 17,78%;

- тарифи на теплову енергію не забезпечують відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії;

- в структурі тарифів на теплову енергію для населення не передбачено отримання підприємством прибутку;

- тарифи на теплову енергію не забезпечують рентабельність суб`єкта господарювання;

- тарифи встановлені нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії ;

- заборгованість по різниці в тарифах складає 188351405,20грн;

- як вбачається з даних балансів станом на 31.12.2018р збитки підприємства становлять 59198000грн;

- правовідносини виникли між сторонами на підставі господарського договору ,грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, чинність якого не залежить, чи передбачили сторони в договорі відповідні умови, а тому відсутні підстави для нарахування та стягнення з МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" пені, 3% річних та інфляційних втрат".

Погашення відповідачем основного боргу (після відкриття провадження у справі) за договорами постачання природного газу підтверджується його картами рахунків за липень-грудень 2020р. (за договором №1011/1718-БО-34 від 30.08.2017р.) та липень 2020 - березень 2021р. (за договором №1010/1718-ТЕ-34 від 30.08.2017р.) (т. 2, а.с. 63-68, т. 7, а.с. 78-80).

Позивач посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу, просить стягнути з МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" 22982381,79 грн. - за договором постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34 від 30.08.2017р., з яких: 7290846,11 грн. - пеня, 5306501,41 грн. - 3% річних, 10385 034,27 грн. - інфляційні втрати та 6471887,72 грн. - за договором постачання природного газу №1011/1718-БО-34 від 30.08.2017р., з яких: 2152 922,51 грн. - пеня, 1618520,11 грн. - 3% річних, 2700445,10 грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2017р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (споживач) укладено договір постачання природного газу №1010/1718-ТЕ-34, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору.

Також 30.08.2017р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (споживач) укладено договір постачання природного газу №1011/1718-БО-34, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору №1010/1718-ТЕ-34 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 304077001,98 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 22626717,70 грн.; від 30.11.2017р. на суму 41226824,26 грн.; від 31.12.2017р. на суму 48561448,08 грн.; від 31.01.2018р. на суму 53787613,08 грн.; від 28.02.2018р. на суму 50006170,62 грн.; від 31.03.2018р. на суму 51189214,26 грн.; від 30.04.2018р. на суму 8621384,23 грн.; від 31.05.2018р. на суму 6055478,06 грн.; від 30.06.2018р. на суму 5775029,45 грн.; від 31.07.2018р. на суму 5313229,20 грн.; від 31.08.2018р. на суму 4812537,40 грн.; від 30.09.2018р. на суму 6101355,64 грн.

На виконання умов договору №1011/1718-БО-34 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 67012324,43 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. на суму 1202409,95 грн.; від 30.11.2017р. на суму 9585661,34 грн.; від 31.12.2017р. на суму 10030640,60 грн.; від 31.01.2018р. на суму 14281902,41 грн.; від 28.02.2018р. на суму 13883189,75 грн.; від 31.03.2018р. на суму 14345030,33 грн.; від 30.04.2018р. на суму 3683490,05 грн.

Під час розгляду справи відповідач в повному обсязі розрахувався за поставлений природний газ. За договором №1011/1718-БО-34 остаточний розрахунок здійснено в грудні 2020р., за договором №1010/1718-ТЕ-34 - в березні 2021р.

В обґрунтування підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань позивач посилається на здійснення відповідачем платежів з порушенням термінів оплати, визначених договором.

Ухвалою суду від 17.09.2020р. у справі №924/761/20 було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. За результатами проведення експертизи було складено висновок експерта від 26.05.2021р. №1264/20/59/60-61/21-22.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Судом враховуються пояснення позивача з приводу допущених у висновку експерта описок, зокрема, у вартості отриманого відповідачем природного газу, розміру здійснених оплат, дати договору №1010/1718-ТУ-34.

Разом з тим, позивачем не заперечується факт повного розрахунку відповідачем за поставлений природний газ на підставі постанов Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. та №256 від 04.03.2002р., що слідує із довідок АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про операції за період з 01.08.2017р. по 31.01.2020р. Тому клопотання позивача про ініціювання перед компетентними органами питання юридичної відповідальності експерта Смоляк Станіслави Казимирівни за порушення вимог ст. 12 Закону України „Про судову експертизу", ч.1 ст. 385 КК України, ч. 3 ст. 69, ч.2 ст.98, ч.6 ст. 99 ГПК України та про звернення до Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з пропозицією повернення коштів, отриманих за проведення вказаної експертизи, задоволенню не підлягає.

Як вбачається з довідки АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про операції за договором №1010/1718-ТЕ-34 за період з 01.08.2017р. по 31.01.2020р. та висновку експерта від 26.05.2021р. №1264/20/59/60-61/21-22 за результатами проведення судової економічної експертизи, розрахунки за поставлений позивачем природний газ за договором №1010/1718-ТЕ-34 відповідачем здійснювалися через рахунки із спеціальним режимом використання та шляхом погашення через відшкодування за пільгами/субсидіями на підставі постанов Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. та №256 від 04.03.2002р.

Також 15.12.2017р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області (сторона-1), Департаментом фінансів в Хмельницькій області (сторона-2), Міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (сторона-3) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) з метою погашення взаємної заборгованості укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №4379 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, відповідно до п. 2.5. якого сторона-3 перераховує стороні останній кошти в сумі 16984,81 грн. у тому числі ПДВ 2830,80 грн., за природний газ за 2017р. згідно з договором від 30.08.2017р. №1010/1718-ТЕ-34 із записом у графі „призначення платежу": „Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, СПР дата та №, 16984,81 грн. за природний газ за 2017р., договір від 30.08.2017р. №1010/1718-ТЕ-34, у тому числі ПДВ 2830,80 грн.".

Із довідки АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про операції за договором №1011/1718-БО-34 за період з 01.08.2017р. по 31.01.2020р. слідує, що МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" здійснювало оплату за природний газ на підставі постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" Порядок №217 є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає правовідносини між уповноваженим банком, який обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання, які відкрито відповідно до цієї постанови, постачальником природного газу для цілей виробництва теплової енергії, теплогенеруючими і теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії, а саме - передбачає обов`язковим відкриття теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, послуги з постачання гарячої води, з подальшим інформуванням уповноваженим банком НКРЕКП про переліки спеціальних рахунків таких організацій для розрахунків із гарантованим постачальником природного газу (п.п. 3, 4, 5, 6 Порядку № 217); визначає порядок внесення споживачами, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, послуг з централізованого постачання гарячої води, вартості спожитих послуг на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів, а також процедуру перерахування уповноваженим банком грошових коштів споживачів згідно з реєстром нормативів, затверджених НКРЕКП, у частині вартості природного газу на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками (п.п. 8, 9, 14 Порядку №217).

Тобто, положеннями Порядку № 217 визначено алгоритм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки теплогенеруючих та теплопостачальних організацій зі спеціальним режимом використання для проведення уповноваженим банком розрахунків відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів з гарантованим постачальником природного газу як ресурсу для виробництва теплової енергії.

Порядком № 217 визначено спеціальний механізм проведення розрахунків із гарантованим постачальником природного газу, який усуває теплопостачальні організації від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожиту теплову енергію, вироблену із ресурсу (природного газу), поставленого гарантованим постачальником.

Згідно правового висновку наведеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 року у справі № 903/918/19 положення Порядку № 217 не змінюють порядку розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника газу за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію, як споживача природного газу, можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача-споживача відповідальності, передбаченої умовами договору у вигляді пені за прострочення оплати вартості отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на підставі частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Також у період виникнення у відповідача боргу перед позивачем та здійснення нарахування пені, 3 % та інфляційних втрат на заборгованість були чинними Порядок № 20 від 11.01.2005р., Порядку №256 від 04. 03.2002р.

Згідно правових висновків Верховного Суду у постановах від 31.05.2019р. у справі №924/296/18, від 23.09.2019р. у справі №908/885/18, від 21.06.2019р. у справі №902/514/18 підстав для нарахування пені, 3 % річних та суми інфляційних втрат на ту суму коштів, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, сплачених на підставі спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків, відсутні.

Зокрема у аналогічній постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі № 905/1865/19 зазначено таке: „Строки виконання та механізм перерахування коштів за постачання природного газу певним категоріям населення фактично регулюються Порядком № 20, а підписання спільних протокольних рішень є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, а сторони, підписавши СПР, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків".

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 908/885/18 (п.п. 6.23, 6.24) викладені правові висновки згідно. з якими, для нарахування пені на підставі договору, 3 % річних та інфляційних втрат згідно з ст. 625 ЦК України необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених СПР, а підставою для стягнення таких нарахувань за порушення грошового зобов`язання може бути наявність суми основного боргу, яка не була предметом регулювання СПР, та яка була несвоєчасно сплачена відповідачем за рахунок власних коштів (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18).

Проте, як видно з розрахунків доданих позивачем до позовної заяви, позивачем нараховано відповідачу 3% річних та збитки від інфляції на суми, які були перераховані згідно Порядку № 256.

Враховуючи вище зазначене, підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат в даному випадку відсутні.

Заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на те, що згідно зі статтею 7 Закону України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" нараховані позивачем пеня, інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню.

Судом враховується, що 03.11.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" № 1730-VІІІ, який набрав чинності 30.11.2016.

Зазначеним Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 1730-VIII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 1639-ІХ від 14.07.2021) на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зазначений припис застосовується як норма прямої дії, що надає відповідачу право списання (припинення) зобов`язання зі сплати інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на суму основного боргу за поставку природного газу. Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №905/2912/15.

29.08.2021 набрав чинності Закон України „Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-ІХ від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону № 1730-VІІІ та до його назви.

Частиною першою статті 2 Закону України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021), дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Положеннями частини першої статті 7 Закону України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021) передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 01.06.2021 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021 або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

При цьому, застосування статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до певної дати. Виконання цієї норми Закону не потребує від боржника вчинення будь-яких дій, а право на списання пені, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність від погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021), для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Абзацом 6 частини третьої статті 3 Закону 1730-VIII із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1639-IX від 14.07.2021 встановлено, що підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру за певним кредитором з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

За відомостями Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (станом на 08.11.2021р.), розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (https://www.minregion.gov.ua/) вбачається, що міське комунальне підприємство „Хмельницьктеплокомуненерго" (), внесено до відповідного реєстру за номером 15 згідно з наказом Мінрегіону від 08.06.2017 №142.

Останні зміни до Реєстру внесені Наказом Мінрегіону №284 від 05.11.2021р.

Відомостей про підставу і дату виключення відповідача з реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону) даний Реєстр не містить, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Судом встановлено, що за поставлений природний газ за договорами №1011/1718-БО-34 від 30.08.2017р. та №1010/1718-ТЕ-34 від 30.08.2017р. відповідач розрахувався у повному обсязі до 01.06.2021, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи та не заперечується позивачем.

Враховуючи приписи статті 7 Закону України „Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021, який набрав чинності 29.08.2021), з огляду на те, що заборгованість за спожитий у 2017-2018 роках природний газ погашено відповідачем до 01.06.2021, правові підстави для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат відсутні.

Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позовах відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.11.2021р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" м.Київ -

3 - МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" -