СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Харків Справа № 917/3/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання Легуші Я.С.,

за участю представників сторін:

від позивача, Берегун Т.М., адвокат,

від відповідача, Лайтаренко О.В., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, за вх. №2455 П/1 на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 08.07.21 (повний текст складено 19.07.21, суддя Солодюк О.В.) у справі № 917/3/21

за позовом АТ "Полтаваобленерго", м.Полтава, в особі Миргородської філії АТ"Полтаваобленерго", м.Миргород, Полтавська область,

до Приватного акціонерного товариства Миргородський завод продуктів "Калинка", м.Миргород, Полтавська область,

про стягнення 4 078 204, 67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.06.2021 у справі №917/3/21 за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Миргород, Полтавської області до Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів "Калинка", м.Миргород, Полтавської області про стягнення 4 078 204, 67 грн. позов залишено без розгляду.

25.06.2021 представник відповідача звернувся до суду з заявою (вх. № 6964) про ухвалення додаткового рішення по справі №917/3/21, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 08.07.2021 у справі № 917/3/21 заява Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «Калінка» про прийняття додаткового рішення - задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", ( вул.Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Котляревського, 59, м. Миргород, Полтавської області, 37600, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «КАЛИНКА», (37601, Полтавська область, м. Миргород, вул. Багачанська, 2; адреса для листування: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 3-А, секція «Г», 2-й поверх, ) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 50 000 грн.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції додатковим рішенням, Акціонерне товариство «Полтавообленерго» в особі Миргородської філії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення за яким відмовити відповідачу у задоволенні його вимог про стягнення з позивача 50 000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Вважає, що додаткове рішення по справі прийнято судом першої інстанції без урахування усіх обставин справи. Звертає увагу суду, що Господарським процесуальним кодексом України передбачено право позивача на звернення з заявою про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті. В даному випадку, позивач скористався зазначеним правом, а тому висновок суду про те, що необґрунтованою дією позивача є саме звернення АТ «Полтаваобленерго» в особі Миргородської філії АТ «Полтаваобленерго» із заявою про залишення позову без розгляду є хибним. Крім того наполягає, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є не співмірним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 для розгляду справи визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І. суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Миргородської філії АТ «Полтавообленерго»

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали від учасників справи не надходило.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 р. розгляд справи призначено на 12.10.2021 р.

08.09.2021 р. від відповідача по справі на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять додаткове рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертають увагу суду, що колегія суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2021 по справі № 924/804/20 зробила правовий висновок про те, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.10.2021, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

У судове засідання, призначене на 12.10.2021 р. з`явилися представники сторін та висловилися на підтримку своїх доводів і заперечень.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 11.11.2021 р.

02.11.2021 від відповідача по справі на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення до яких надані в якості додатків належним чином завірена копія позовної заяви АТ «Полтаваобленерго» в особі Міргородської філії АТ «Полтаваобленерго», копія ухвали про відкриття провадження у справі № 917/1655/21, копія заяви відповідача про проведення судового засідання по справі № 917/3/21 в режимі відеоконференції. Звертають увагу суду, що позивач знов звернувся до господарського суду Полтавської області з аналогічним позовом до якого вже долучено докази оптичний диск з відеозаписом та фотографіями, які протокольною ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.04.2021 не було долучено до матеріалів справи № 917/3/21. На цей час ухвалою Господарського суду Полтавської області порушена справа № 917/1655/21.

04.11.2021 та 09.11.2021 від позивача по справі надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач наполягає на відсутність доведеності факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Твердження заявника представника відповідача про те, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду через не прийняття судом відеодоказів, є лише особистим припущенням представника відповідача. Крім того, звертає увагу суду , що відповідачем у відзиві на позовну заяву не було надано розрахунок суми судових витрат, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про відшкодування судових витрат з огляду на правові висновки Верховного Суду по справі № 904/4494/18 (п.6.51 та п.6.52 постанови від 12.11.2019 р.)

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст. 270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, додаткові письмові пояснення сторін, заслухавши представників сторін у судових засіданнях, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Судовою колегією встановлено наступні обставини справи.

Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» в особі Миргородської філії звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «Калінка» про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення позивачем Правил роздрібного ринку електричної енергії. Ціна позову складала 4 078 204 грн 67 коп.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.01.2021 у справі № 917/3/21 позовна заява прийнята до розгляду. Цією ж ухвалою вирішено справу розглядати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.06.2021 р.

17.06.2021 р. від позивача по справі на адресу господарського суду Полтавської області надійшла заява про залишення позову без розгляду.

17.06.2021р. у судовому засіданні представник відповідача подав до суду заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по справі №917/3/21 з посиланням на ч.8 ст. 129, ч.1 ст. 221 ГПК України

Ухвалою суду від 17.06.2021р. у справі № 917/3/21 позовну заяву Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Миргород, Полтавської області до Приватного акціонерного товариства Миргородський завод продтоварів "Калинка", м.Миргород, Полтавської області про стягнення 4 078 204,67 грн. залишено без розгляду.

Питання про відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу судом першої інстанції в ухвалі від 17.06.2021 у справі № 917/3/21 не вирішувалося.

25.06.2021 р. представник відповідача звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою (вх. № 6964) про ухвалення додаткового рішення по справі №917/3/21, яким просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування заяви представник відповідача посилався на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (падалі - ГПК України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

08.07.2021 Господарським судом Полтавської області прийнято додаткове рішення по справі № 917/3/21, яким заява Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «Калінка» про прийняття додаткового рішення - задоволена. Стягнуто з Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «КАЛИНКА» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 50 000 грн.

Додаткове рішення обґрунтовано доведеністю підстав, з якими закон пов`язує можливість покласти на позивача витрати відповідача, які той поніс з оплати послуг на правову допомогу при розгляді справи.

Розглядаючи зазначений спір судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача та за умови дотримання вимог ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Питання, що розглядається, в даному випадку судовою колегією, стосується наявності правових підстав для компенсації відповідачу понесених ним судових витрат, у зв`язку із залишенням позову Акціонерного товариства «Полтаваобленерго в особі Миргородської філілї без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначалося вище, відповідно до ч.5 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно:

чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов;

чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору;

чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача;

чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Обґрунтування жодної із наведених вище обставин заява Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «Калінка» не містить.

Стверджуючи про необґрунтованість дій позивача, відповідач посилався лише на те, що позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду.

Судова колегія зазначає, що можливість подання такої заяви позивачем до суду передбачена п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, позов залишається без розгляду у разі коли позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з заявою про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті.

Тобто, позивач діяв виключно в рамках приписів Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 ст.226 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З огляду на наведене, твердження представника відповідача, під час апеляційного провадження, про необґрунтовані дії позивача які полягали у зверненні останнього до суду з заявою про залишення позову без розгляду з метою подання нового позову з додаванням усіх необхідних документів та доказів, не можуть бути прийняти судовою колегією до уваги, оскільки позивач діяв виключно в межах норм Господарського процесуального кодексу України, а ч.4 ст.226 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено право повторного звернення позивача до суду у разі залишення позову без розгляду.

Крім того, право на звернення до суду гарантовано Конституцією України та Господарським процесуальним кодексом України.

Так, у частині 1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Що стосується посилання суду першої інстанції та відповідача по справі на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.12.2020 р. у справі № 922/1001/20.

Судова колегія зазначає, що обставини справи № 922/1001/20 є відмінними від обставин справи № 917/3/21.

У справі № 922/1001/20 третій відповідач звертався до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду. На думку відповідача - 3, позивач намагається повторно стягнути з боржників заборгованість за кредитним договором, що є порушенням ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В той час, як у справі №917/3/21 з клопотанням про наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідач взагалі не звертався.

Що стосується висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 19.04.2021 р. у справі № 924/804/20, то судова колегія бере до уваги, що зазначеною постановою спір не було вирішено по суті, а заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи процесуальні документи судів попередніх інстанцій, Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 19.04.2021 у справі № 924/804/20 зазначила, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20).

Проте, суди попередніх інстанцій, зосередившись на питанні завищення відповідачем розміру витрат на правничу допомогу та не співмірності зі складністю справи, помилково розглянули заяву відповідача-1 за правилами, встановленими для розподілу судових витрат між сторонами справи у разі вирішення спору по суті та не надали при цьому оцінку діям позивача, які призвели до залишення позову без розгляду, на предмет їх обґрунтованості або необґрунтованості в розумінні приписів, що містяться у ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України.

З огляду на наведене, посилання суду першої інстанції на зазначену вище постанову Верховного Суду є безпідставними, а твердження відповідача, що сам факт звернення позивача з заявою про залишення позову без розгляду вже свідчить про необґрунтовані дії позивача, є таким, що не відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема і у постанові № 924/804/20.

Оскільки судова колегія прийшла до висновку про недоведеність матеріалами справи необґрунтованих дій позивача при поданні заяви про залишення позову без розгляду, інші доводи апеляційної скарги про недоведеність та безпідставність розміру витрат на правничу допомогу, судовою колегією не оцінюються.

Відповідно до приписів ст.275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Стаття 277 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, в даному випадку, судом першої інстанції при прийнятті додаткового рішення по справі не було враховано усі обставини справи, у зв`язку з чим, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а додаткове рішення по справі № 917/3/21 підлягає скасуванню.

З зазначених вище підстав заява відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/3/21 про стягнення з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правову допомогу в розмірі 50 000грн не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу АТ "Полтаваобленерго", м.Полтава, в особі Миргородської філії АТ"Полтаваобленерго", м.Миргород, Полтавська область, на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 08.07.2021 по справі № 917/3/21 задовольнити.

2.Додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 08.07.2021 по справі № 917/3/21 скасувати.

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Миргородський завод продтоварів «Калінка» про ухвалення додаткового рішення по справі № 917/3/21 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.11.2021

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов