РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2021 року справа № 927/768/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., розглянувши матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця Мороза Максима Михайловича, АДРЕСА_1

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілія Агро Плюс", вул. Мазепи Івана, буд. 51, кв. 110, м. Чернігів, 14000

e-mail: не відомий

про стягнення 60000 грн. 00 коп.

без виклику сторін

встановив:

Фізичною особою-підприємцем Морозом Максимом Михайловичем подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілія Агро Плюс" про стягнення заборгованості у сумі 60000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору № 3/21 про надання послуг від 03.05.2021 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.07.2021 відкрите спрощене позовне провадження у справі №927/768/21 без повідомлення сторін у справі; надано відповідачу строк (до 20.08.2021) для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України; попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем ухвалу суду від 22.07.2021 отримано за вказаною у позовній заяві адресою 04.08.2021, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №276 від 23.07.2021.

30.07.2021 на адресу Господарського суду Чернігівської області підприємством зв`язку повернуто поштове відправлення, а саме ухвалу суду від 22.07.2021, надіслану судом відповідачу за належною адресою із зазначенням причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Судом встановлено, що адреса відповідача, яка зазначена у позовній заяві (вул. Мазепи Івана, буд. 51, кв. 110, м. Чернігів, 14000), повністю збігається з адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Заяв про зміну місцезнаходження відповідача, відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, не надходило.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 виправлено описку, допущену у тексті ухвали Господарського суду Чернігівської області від 22.07.2021 у справі №927/768/21, стосовно назви відповідача шляхом зазначення правильної його назви - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лілія Агро Плюс". Встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов з дня вручення зазначеної ухвали із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Відповідача також попереджено про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

29.09.2021 представником відповідача Лапітан Л. подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №927/768/21 та зняття фотокопій. У поданому клопотанні представник відповідача просить встановити строк на подання відзиву, відраховуючи від дати ознайомлення відповідача з матеріалами справи.

Представник відповідача Лапітан Л. з матеріалами справи ознайомилась та фотокопії зняла 29.09.2021, що підтверджується її відміткою на зазначеному клопотанні.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2021 задоволено клопотання представника відповідача та встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов з дня ознайомлення відповідача з матеріалами справи, а саме з 29.09.2021, із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду від 05.10.2021, надіслана судом відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві (вул. Мазепи Івана, буд. 51, кв. 110, м. Чернігів, 14000), яка повністю збігається з адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду із зазначенням причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Про розгляд справи №927/768/21 позивач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №276 від 23.07.2021.

Ухвала суду від 21.09.2021 отримана позивачем 20.10.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №563 від 23.09.2021, а відповідачем - 28.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №555 від 23.09.2021.

06.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 04.10.2021, у якому відповідач позовні вимоги не визнає. Відповідач зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг та доказів направлення відповідачу проєкту акту приймання-передачі наданих послуг. Фактично оплата в розмірі 40000,00 грн. здійснена за наданий обсяг послуг - дискування земель 80 га відповідача. Відповідно до п. 4.1. договору, 100000 грн. еквівалентно вартості дискування 200 га земель відповідача, однак таке дискування здійснене не було, докази надання послуг в такому об`ємі відсутні. Посилання позивача на направлення відповідачу, як замовнику, проєкту акту приймання-передачі наданих послуг є безпідставним, оскільки фіскальний чек та накладна є лише доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку і не дають можливості перевірити вміст поштового відправлення. Опис вкладення, який би підтверджував направлення відповідачу документації, відсутній. Щодо виставленого рахунку-фактури на оплату відповідач зазначає, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, а носить інформаційний характер. Оскільки акт приймання-передачі наданих послуг не підписувався, докази направлення проєкту такого акту відсутні, а тому надання позивачем відповідачу послуг за дискування 200 га є нічим непідтвердженими.

Ухвалою суду від 22.07.2021 запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив.

Як вбачається із доказів надсилання копії відзиву позивачу та трекінгу з офіційного сайту "Укрпошта", відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 108 станом на 06.10.2021 вже знаходилось у точці видачі/доставки, свідчить про можливість його отримання адресатом у відділенні поштового зв`язку за місцем його знаходження. Зазначене відправлення було отримано особисто позивачем лише 05.11.2021.

Позивач як особа, яка подала позов, наділена процесуальними права та обов`язками учасника справи, визначеними ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, є особою, зацікавленою у розгляді справи і зобов`язаний добросовісно виконувати процесуальні дії та обов`язки, визначені законом або судом.

26.10.2021 позивачем через канцелярію суду подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи №927/768/21 та зняття фотокопій. Позивач з матеріалами справи ознайомився та фотокопії зняв 26.10.2021, що підтверджується його відміткою на зазначеній заяві.

Таким чином, позивач ознайомившись з матеріалами справи, в тому числі з відзивом на позов, у встановлений судом п`ятиденний строк (з 27.10. по 01.11. включно), має право скористатись своїм процесуальним правом подання до суду відповіді на відзив.

04.11.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив від 01.11.2021 з додатками.

Відповідь на відзив направлена відповідачу та до суду 01.11.2021, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти, списком згрупованих відправлень та описами вкладення у цінний лист від 01.11.2021, отже, відповідь на відзив подана в межах встановленого судом процесуального строку.

У відповіді на відзив від 01.11.2021 позивач не погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позов та вказує про те, що за умовами п.4.3., 5.1. договору підставою для оплати по договору є також рахунки. Позивач зазначає, що опис вкладення з поштовим штемпелем, датований 23.06.2021, надав разом з позовною заявою, а також повторно надає їх суду і відповідачу. Пункт 4.4. договору є відсилочним до пункту 4.3. договору, а саме до положень, що регулюють строки розгляду акту і направлення заперечень на такий акт у випадку наявності останніх. Відповідно до даних з інтернет-сайту АТ УКРПОШТА трек-номеру відправлення № 669 від 23.06.2021, можна отримати інформацію, що це відправлення було вручене відповідачу особисто 24.06.2021 року. До цього часу жодних заперечень від відповідача на адресу позивача з приводу наданих послуг і оформлення акту приймання-передачі, не надходило. Крім того, позивач надає суду нотаріально засвідчену заяву водія трактора позивача - ОСОБА_1, який перебував за кермом. Даний доказ, за доводами позивача, підтверджує період надання послуг позивачем відповідачу, місце надання цих послуг та об`єм наданих послуг. Даний доказ не було надано разом з позовом, оскільки водій трактора позивача тільки після 26.10.2021 зміг відлучитися до нотаріуса з метою нотаріальної фіксації цих свідчень. У відповіді на відзив позивач також зазначає про укладення ним 27.10.2021 з Адвокатським об`єднанням договору про надання правничої допомоги. Раніше ці документи надати не було можливості в силу об`єктивних причин - підписання договору правничої допомоги лише 27.10.2021. Позивач просить суд: визнати поважними причини пропуску процесуальних строків для подання відповіді на відзив та додатків до нього та поновити їх, прийняти до розгляду цю відповідь на відзив та долучити її до матеріалів справи разом з додатками. Стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 60000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Разом з відповіддю на відзив позивачем подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив з усіма додатками, у якій позивач зазначає про те, що відзив у справі отримав 26.10.2021 під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. 27.10.2021 позивач уклав з Адвокатським об`єднанням договір №27-10/21 про надання правничої допомоги від 27.10.2021. Подаючи відповідь на відзив 01.11.2021 позивач діє в межах процесуального строку (5 днів), передбаченого ухвалою від 22.07.2021 та Господарським процесуальним кодексом України, тому дана відповідь на відзив підлягає приєднанню до матеріалів справи і повинна братися до уваги при прийнятті рішення у справі. З метою реалізації процесуальних прав під час розгляду даної справи та з метою надання доказу (нотаріально засвідченої заяви водія трактора позивача), отриманого позивачем лише після 26.10.2021, позивач просить суд: визнати поважними причини пропущення позивачем строків на подання відповіді на відзив у справі №927/768/21 разом з усіма додатками до неї; поновити позивачу строк на подання відповіді на відзив разом з усіма додатками до неї.

Приймаючи до уваги те, що позивач ознайомився з відзивом на позов 26.10.2021 та в межах встановленого судом процесуального строку (01.11.2021) скористався своїм процесуальним правом подання відповіді на відзив, суд доходить висновку, що строк подання позивачем відповіді на відзив не є пропущеним та не потребує поновленню судом, тому відповідь на відзив приймається судом до розгляду, а заява позивача в частині поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив є безпідставною.

Заява позивача в частині поновлення пропущеного процесуального строку на подання усіх додатків до відповіді на відзив задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Обґрунтовуючи заяву в частині поновлення пропущеного процесуального строку на подання усіх додатків до відповіді на відзив, зокрема, опису вкладення до цінного листа, датованого 23.06.2021, який підтверджує факт надсилання відповідачу двох екземплярів оригіналів акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 позивач зазначає про те, що надав його разом з позовною заявою, а також наразі повторно надає їх суду і відповідачу.

Перевіривши вміст додатку до позовної заяви суд зазначає, що опис вкладення до цінного листа, датований 23.06.2021 в матеріалах справи відсутній. Крім того, в додатку до позовної заяви «докази направлення відповідачу досудової вимоги», позивачем зазначено лише фіскальний чек та поштову накладну, що спростовує твердження позивача про подання опису від 23.06.2021 разом з позовною заявою.

Щодо доводів позивача, викладених у відповіді на відзив про те, що відповідно до даних з інтернет-сайту АТ УКРПОШТА трек-номеру відправлення №669 від 23.06.2021 можна отримати інформацію, що це відправлення було вручене відповідачу особисто 24.06.2021, суд зазначає, що відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Таким чином, позивач мав можливість подати суду доказ, який підтверджує факт надсилання відповідачу двох екземплярів оригіналів акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021, а саме опис вкладення до цінного листа, датований 23.06.2021, разом з позовною заявою, проте цього не виконав, поважні причини вчасного неподання такого доказу позивачем не зазначені.

Обґрунтовуючи заяву в частині поновлення пропущеного процесуального строку на подання нотаріально засвідченої заяви водія трактора позивача - ОСОБА_1, який перебував за кермом, позивач вказує на те, що даний доказ не було надано разом з позовом, оскільки водій трактора позивача тільки після 26.10.2021 зміг відлучитися до нотаріуса з метою нотаріальної фіксації цих свідчень. Поважних причин пропуску своєчасного подання заяви свідка та обставин надання її лише після 26.10.2021 (як то хвороба, відпустка, відсутність у країні свідка, тощо) позивачем не зазначено.

Посилання позивача на неможливість подати документи в силу об`єктивних причин, оскільки лише 27.10.2021 позивач уклав з Адвокатським об`єднанням договір №27-10/21 про надання правничої допомоги від 27.10.2021, судом до уваги не приймається, оскільки позивач не позбавлений представляти свої інтереси в суді як самостійно, так і через уповноваженого представника, а тому міг завчасно подбати про представництво адвокатом чи уповноваженим представником своїх інтересів у суді, а тому повинен усвідомлювати наслідки несвоєчасного звернення за захистом своїх прав та інтересів у суді.

Враховуючи зазначене вище суд відмовляє у задоволенні заяви позивача в частині поновлення пропущеного процесуального строку на подання усіх додатків до відповіді на відзив. Додатки до відповіді на відзив залучаються до матеріалів справи, але судом до уваги не приймаються.

За приписами ч.1,2,4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи 03.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лілія Агро Плюс" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Морозом Максимом Михайловичем (виконавець) укладено договір №3/21 про надання послуг (а.с.5-7) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується надати с/г послуги по обробітку ґрунту, а саме: дискування (надалі „Послуги") на полях замовника, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх вартість виконавцю, згідно з умовами цього договору.

Виконавець зобов`язується надати послуги на умовах, в об`ємах та в терміни, що узгоджуються сторонами (п. 2.1.1. договору).

У відповідності до п. 2.2.1. договору замовник зобов`язується здійснити оплату за договором наступним чином: на умовах передоплати, до початку виконання робіт, оплатити послугу із розрахунку 50 га дискування, згідно наданого рахунку фактури. Наступні суми за виконану роботу - замовник сплачує за кожні послідуючі виконані 100 га дискованих сільськогосподарських площ, згідно поданих та підписаними виконавцем Акту прийому-передачі наданих послуг та оплатити виконавцю вартість наданих послуг не пізніше 2 днів з моменту подачі акту.

Пунктами 4.1. договору визначено, що надання виконавцем послуг згідно даного договору складає 500 грн. за 1 Га. Дана вартість робіт вказується в акті прийому-передачі наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та являються підставою для проведення розрахунків між сторонами по даному договору.

Вартість робіт додатково вказана у додатку №1 до даного договору (п.4.2. договору).

Згідно з п.4.3., 4.4. договору вартість послуг, що підлягає оплаті визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами, але не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту подачі виконавцем Акту наданих послуг. Після закінчення надання послуг виконавець протягом 1 (одного) робочого дня готує та передає на погодження замовнику два примірники акту приймання-передачі. Замовник зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, з дня отримання Акту приймання-передачі наданих послуг, розглянути та підписати вказаний акт або надати письмові мотивовані заперечення. Після підписання актів замовник протягом 2 (двох) робочих днів передає один примірник підписаного акту виконавцю.

У випадку, якщо протягом зазначеного строку виконавець не отримає підписаний замовник примірник акту або обґрунтованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані належним чином без будь-яких зауважень замовника та підлягають оплаті в повному об`ємі.

У відповідності до п. 5.1. договору оплата за послуги виконавця проводиться замовником на банківський розрахунковий рахунок в національній валюті України шляхом безготівкових розрахунків на підставі договору та рахунків, які виставляє останній (виконавець).

Пунктом 8.4. договору сторони визначили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

За доводами позивача, відповідачем здійснено часткову оплату наданих послуг на суму 40000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №37 від 13.05.2021, призначення платежу: «оплата за дісковку землі зг.дог. №3/21 від 03.05.2021» (а.с.10).

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до п. 4.1. договору ним складено Акт приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 у якому зазначено, що загальна вартість наданих послуг становить 100000,00 грн. Виконавець надав с/г послуги з обробки ґрунту на загальній площі 200,00 гектарів. Виконавець надавав послуги в період з 08 по 13 травня 2021 року. Послуги надавались за адресою: біля (в районі) села Нижня Дубешня Вишгородського району Київської області. Даний акт є підставою для сплати замовником вартості наданих послуг виконавцем та є невід`ємною частиною договору №3/21 від 03.05.2021 (а.с.9).

Акт приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 підписано виконавцем - фізичною особою-підприємцем Морозом М.М. та скріплено його печаткою.

20.06.2021 позивачем виставлено рахунок-фактуру №20/06/21 на суму 100000,00 грн. (200 га/500,00 грн.) у якому зазначено, що даний рахунок-фактуру замовник зобов`язаний сплатити до 30.06.2021 (включно) (а.с.8).

Позивачем додано до матеріалів справи досудову вимогу-претензію від 20.06.2021, адресовану відповідачу, у якій зазначено про вимогу добровільно сплатити заборгованість за договором №3/21 про надання послуг від 03.05.2021, а також до 01.07.2021 підписати та повернути на адресу позивача один екземпляр оригіналу Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021. У додатку до зазначеної досудової вимоги-претензії від 20.06.2021 зазначено: копія договору №3/21 від 03.05.2021, оригінал рахунку-фактури №20/06/21 від 20.06.2021, 2 екземпляри оригіналів акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 (а.с.11-15).

На підтвердження доказів направлення відповідачу досудової вимоги-претензії від 20.06.2021 з додатком, позивачем надано фіскальний чек від 23.06.2021 та накладну №669 від 23.06.2021.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, послався на те, що відповідач у порушення п.4.3., 4.4. договору Акт приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 не підписав, обґрунтованої відмови від його підписання не зазначив; оплату за надані послуги у повному обсязі та у встановлений договором строк не здійснив, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п.5.1. договору, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 60000,00 грн., яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивачем до не додано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг. Докази направлення відповідачу проєкту акту приймання-передачі наданих послуг відсутні. Відповідач пояснив, що фактично оплата в розмірі 40000,00 грн. здійснена за дискування 80 га земель відповідача. Сума 100000,00 грн., зазначена у рахунку-фактурі та акті приймання-передачі наданих послуг еквівалентна вартості дискування 200 га земель відповідача, однак таке дискування здійснене не було, докази надання послуг в такому обсязі відсутні. Опис вкладення, який би підтверджував направлення відповідачу проєкту акту приймання-передачі наданих послуг відсутній. Виставлений позивачем рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, а носить інформаційний характер. Оскільки акт приймання-передачі наданих послуг не підписувався, докази направлення проєкту такого акту відсутні, а тому надання позивачем відповідачу послуг за дискування 200 га є нічим непідтвердженими.

Позивач у відповіді на відзив від 01.11.2021 заперечує доводи відповідача, викладені у відзиві на позов та вказує про те, що за умовами п.4.3., 5.1. договору підставою для оплати по договору є також рахунки. Опис вкладення з поштовим штемпелем, датований 23.06.2021, подано разом з позовною заявою. Пункт 4.4. договору є відсилочним до пункту 4.3. договору, а саме до положень, що регулюють строки розгляду акту і направлення заперечень на такий акт у випадку наявності останніх. Відповідно до даних з інтернет-сайту АТ УКРПОШТА трек-номеру відправлення № 669 від 23.06.2021, можна отримати інформацію, що це відправлення було вручене відповідачу особисто 24.06.2021 року. До цього часу жодних заперечень від відповідача на адресу позивача з приводу наданих послуг і оформлення акту приймання-передачі, не надходило.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані матеріали, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 901 та частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення сторонами у справі договору №3/21 про надання послуг від 03.05.2021 та факт здійснення відповідачем оплати у розмірі 40000,00 грн., згідно з меморіальним ордером №37 від 13.05.2021, призначення платежу: оплата за дісковку землі зг.дог. №3/21 від 03.05.2021.

Відповідач щодо укладення договору №3/21 про надання послуг від 03.05.2021 та здійснення ним оплати позивачу 40000,00 грн., згідно з меморіальним ордером №37 від 13.05.2021, призначення платежу: оплата за дісковку землі зг.дог. №3/21 від 03.05.2021, не заперечував та пояснив, що фактично оплата в розмірі 40000,00 грн. здійснена ним за надані позивачем послуги - дискування 80 га земель.

Натомість відповідач заперечив факт направлення йому позивачем Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 та рахунку-фактури №20/06/21 від 20.06.2021 з огляду на ненадання до позовної заяви опису вкладення, який би підтверджував направлення позивачем зазначених документів. Крім того, відповідач зазначив, що сума 100000,00 грн, зазначена у рахунку-фактурі та акті приймання-передачі наданих послуг еквівалентна вартості дискування 200 га земель відповідача, однак докази надання послуг в такому об`ємі позивачем не надані.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що опис вкладення з поштовим штемпелем, датований 23.06.2021, надав разом з позовною заявою, а також повторно надає їх суду і відповідачу. Відповідно до даних з інтернет-сайту АТ УКРПОШТА трек-номеру відправлення № 669 від 23.06.2021, можна отримати інформацію, що це відправлення було вручене відповідачу особисто 24.06.2021 року.

За приписами ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Принцип змагальності господарського судочинства закріплений у ст.2,13 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постановах від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач у справі мав довести належними та допустимими доказами факт виконання ним умов договору № 3/21 про надання послуг від 03.05.2021, обсяг наданих с/г послуг по обробітку ґрунту - дискування на полях замовника і відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Приймаючи до уваги, що позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу с/г послуги по обробітку ґрунту - дискування на полях замовника за договором № 3/21 про надання послуг від 03.05.2021, умови якого передбачають, що вартість робіт вказується в акті прийому-передачі наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та являється підставою для проведення розрахунків між сторонами по даному договору суд доходить висновку, що оскільки Акт приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 на суму 100000,00 грн., згідно з яким позивачем надано с/г послуги по обробітку ґрунту - дискування 200 га землі, відповідачем не підписаний, відповідно саме на позивача покладено обов`язок довести суду іншими допустимими та належними доказами факт повного надання відповідачу послуг за спірним договором, їх обсяг та вартість.

Всупереч наведеним нормам позивачем, крім не підписаного зі сторони відповідача Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 на суму 100000,00 грн. і рахунку-фактури №20/06/21 від 20.06.2021 на суму 100000,00 грн., не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт надання позивачем сільськогосподарських послуг по обробітку ґрунту, а саме - дискування 200 га землі замовника на суму 100000,00 грн. на спростування заперечень відповідача.

За таких обставин доводи відповідача щодо ненадання позивачем послуг на суму 100000 грн., що еквівалентно вартості дискування 200 га землі є більш вірогідними у порівнянні з наданим позивачем непідписаним Актом приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 на суму 100000,00 грн. та рахунком-фактурою №20/06/21 від 20.06.2021 на суму 100000,00 грн.

Посилання позивача на порушення відповідачем п.4.3., 4.4. договору щодо не підписання Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 та не зазначення обґрунтованої відмови від його підписання судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Як встановлено судом, згідно з п.4.3., 4.4. договору вартість послуг, що підлягає оплаті визначається в акті приймання-передачі наданих послуг, що підписується сторонами, але не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту подачі виконавцем Акту наданих послуг. Після закінчення надання послуг виконавець протягом 1 (одного) робочого дня готує та передає на погодження замовнику два примірники акту приймання-передачі. Замовник зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, з дня отримання Акту приймання-передачі наданих послуг, розглянути та підписати вказаний акт або надати письмові мотивовані заперечення. Після підписання актів замовник протягом 2 (двох) робочих днів передає один примірник підписаного акту виконавцю. У випадку, якщо протягом зазначеного строку виконавець не отримає підписаний замовник примірник акту або обґрунтованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані належним чином без будь-яких зауважень замовника та підлягають оплаті в повному об`ємі.

У позовній заяві позивач зазначив, що 23.06.2021 він направив на адресу відповідача досудову вимогу-претензію від 20.06.2021 про добровільну сплату заборгованості за договором №3/21 про надання послуг від 03.05.2021, а також до 01.07.2021 підписати та повернути на адресу позивача один екземпляр оригіналу Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021. У додатку до зазначеної досудової вимоги-претензії від 20.06.2021 зазначено: копія договору №3/21 від 03.05.2021, оригінал рахунку-фактури №20/06/21 від 20.06.2021, 2 екземпляри оригіналів акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021.

На підтвердження доказів направлення відповідачу досудової вимоги-претензії від 20.06.2021 з додатком, позивачем надано фіскальний чек від 23.06.2021 та накладну №669 від 23.06.2021.

У відповіді на відзив позивач наголосив на тому, що опис вкладення до цінного листа, датований 23.06.2021, який підтверджує факт надсилання відповідачу двох екземплярів оригіналів акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 надав разом з позовною заявою.

Перевіривши вміст додатку до позовної заяви суд зазначає, що опис вкладення до цінного листа, датований 23.06.2021, у матеріалах справи відсутній. Крім того, в додатку до позовної заяви «докази направлення відповідачу досудової вимоги», позивачем зазначено лише фіскальний чек та поштову накладну, що спростовує твердження позивача про подання опису від 23.06.2021 разом з позовною заявою.

Твердження позивача про те, що відповідно до даних з інтернет-сайту АТ УКРПОШТА трек-номеру відправлення №669 від 23.06.2021 можна отримати інформацію, що це відправлення було вручене відповідачу особисто 24.06.2021, суд зазначає, що відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, реєстрованим поштовим відправленням є поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. При цьому, розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 61 "Правил надання послуг поштового зв`язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення, бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, за змістом вищезазначених положень, належним доказом надсилання поштової кореспонденції та доказом, що підтверджує прийняття оператором поштового зв`язку реєстрованого поштового відправлення для пересилання, є виданий ним відправникові розрахунковий документ встановленої форми (фіскальний чек) та належним чином оформлений опис вкладення на підтвердження того, які саме документи вкладені до поштового відправлення.

Оскільки позивачем на підтвердження доказів направлення відповідачу досудової вимоги-претензії від 20.06.2021, до якої додано Акт приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021, надано лише фіскальний чек від 23.06.2021 та накладну №669 від 23.06.2021 без опису вкладення, у суду відсутня можливість встановити, які саме документи направлені даним поштовим відправленням на адресу відповідача.

Інших доказів на підтвердження факту надання (направлення, передачі) відповідачу Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06.2021 для його підписання або надання письмових мотивованих заперечень позивач суду не надав, а тому заперечення відповідача щодо обсягу послуг по обробітку ґрунту (дискування) та недоведеність позивачем обсягу та вартості наданих послуг виключає можливість застосування п.4.4. договору щодо вчинення відповідачем дій стосовно підписання Акту приймання-передачі наданих послуг №20/06/21 від 20.06. 2021 по прийняття послуг без будь-яких зауважень.

Також суд погоджується з доводами відповідача про те, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто носить інформаційний характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Зазначене спростовує доводи позивача, викладені у відповіді на відзив про те, що підставою для оплати є також і рахунки.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також керуючись принципами цивільного права - справедливість, добросовісність, розумність, а також однією із аксіом цивільного судочинства "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права" (Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae), суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 60000,00 грн. боргу за неналежне виконання відповідачем договору № 3/21 про надання послуг від 03.05.2021 в частині оплати наданих послуг.

З урахуванням викладеного у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат може скласти за один календарний місяць 7000,00 грн. (в тому числі витрати на правничу допомогу). Договір з адвокатом та/або з адвокатським об`єднанням на отримання правничої професійної допомоги буде представлений до господарського суду.

У відповіді на відзив позивач повідомив про укладення ним 27.10.2021 з Адвокатським об`єднанням «Лекс Форс» договору №27-10/21 про надання правничої допомоги. Належним чином засвідчені договір від 27.10.2021 №27-10/21 про надання правничої допомоги, Акт №01 про надані послуги від 01.11.2021, Акт прийому-передачі копій матеріалів справи №927/768/21, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №518, ордер на надання правничої (правової) допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести в зв`язку з розглядом справи №927/768/21, детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, надані позивачем разом із відповіддю на відзив та заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив з усіма додатками.

Судом відмовлено у задоволенні заяви позивача в частині поновлення пропущеного процесуального строку на подання усіх додатків до відповіді на відзив та зазначено, що додатки до відповіді на відзив залучено до матеріалів справи, але судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Мороза Максима Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лілія Агро Плюс" про стягнення 60000 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2021.

Суддя М.О. Демидова