ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7886/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська продовольча компанія "Вайз", м. Дніпро

про стягнення 32 393,92 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська продовольча компанія "Вайз" 32393,92 грн, з яких: 26340,00 грн - основний борг, 3154,34 грн - пеня, 2202,65 грн - інфляційні втрати, 696,93 грн - 3% річних.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару за договором поставки № 0603/20-01 від 06.03.2020.

Ухвалою господарського суду від 16.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам роз`яснено з посиланням на статтю 252 ГПК України право подати заяви по суті справи та вчинити інші процесуальні дії не пізніше 18.10.2021.

Про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі рекомендованим поштовим повідомленням, однак своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська продовольча компанія "Вайз" (далі покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" (далі постачальник, позивач) укладено договір поставки № 0603/20-01 від 06.03.2020 (далі договір, договір поставки).

Згідно з пунктом 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а останній прийняти й оплатити товар на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Ціна товару визначається сторонами у видатковій накладній, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

Загальна вартість товару за цим договором визначається як вартість підписаних сторонами видаткових накладних на товар (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що загальна вартість товару, що поставляється за цим договором, визначається на підставі видаткових накладних на товар.

Поставка товару здійснюється постачальником на умовах EXW (пункт: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7) відповідно до Інкотермс 2010 (п. 4.2 договору).

Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі товару походять до покупця в момент підписання сторонами видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної.

Відповідно до пункту 5.1 договору покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними в цьому договорі або у видатковій накладній.

Оплата партії товару здійснюється покупцем на підставі рахунку постачальника шляхом 100% передоплати за товар або з відтермінуванням 14 календарних днів з моменту поставки за домовленістю сторін (п. 5.2 договору).

За несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості несвоєчасно оплаченого товару до моменту повної оплати товару (п. 7.2 договору).

Договір поставки набуває чинності з моменту його підписання стотонами та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар (крупа кукурудзяна № 5) на загальну суму 62790,02 грн, а саме:

- за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 на суму 46550,02 грн;

- за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021 на суму 16240,00 грн (далі спірні видаткові накладні) (а.с. 17, 19).

Виставлений позивачем рахунок № 1604 від 30.11.2020 на оплату товару за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 на суму 46550,02 грн відповідач оплатив частково у загальній сумі 36450,02 грн, з яких: 8550,02 грн 28.01.2021; 7000,00 грн 29.01.2021; 7900,00 грн 01.02.2021; 13000,00 грн 12.02.2021. Часткова оплата підтверджується наданими позивачем банківськими виписками (а.с. 16, 21 32).

Виставлений позивачем рахунок № 233 від 18.02.2021 на оплату товару за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021 на суму 16240,00 грн відповідач не оплатив.

Залишок не сплачених відповідачем грошових коштів за спірними видатковими накладними становить 26340,00 грн (62790,02 - 36450,02 = 26340,00).

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією №2021-47 від 18.05.2021 про сплату зазначених коштів (а.с. 33-34, 36).

Відповідач на претензію не відреагував, залишку коштів за отриманий товар за спірними видатковими накладними позивачу не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконання сторонами зобов`язань за договором поставки товару № 0603/20-01 від 06.03.2020.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За частинами першою, другою, четвертою статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, а саме:

- за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 на суму 46550,02 грн не пізніше 30.11.2020;

- за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021 на суму 16240,00 грн не пізніше 18.02.2021.

Часткова сплата відповідачем 36450,02 грн за отриманий товар за видатковою накладною №1983 від 30.11.2020 на суму 46550,02 грн та відсутність оплати за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021 на суму 16240,00 грн підтверджуються наданими позивачем належними й допустимими доказами. Строк повної оплати товару за спірними видатковими накладними настав, доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань за договором відповідач не надав, хоча таку можливість мав.

Тому позовні вимоги щодо стягнення залишку основного боргу в сумі 26340,00 грн є законними й обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 7.2 договору із заборгованості за кожною з видаткових накладних позивачем заявлена до стягнення з відповідача пеня в загальній сумі 3154,34 грн, з яких: 1876,50 грн за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 за період з 01.12.2020 по 03.09.2021; 1277,84 грн за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021 за період з 19.12.2020 по 03.09.2021.

Перевіркою розрахунку пені встановлено, що він здійснений без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строку та приписів частини шостої статті 232 Господарського кодексу України щодо шестимісячного строку нарахування пені. Передбачена пунктом 7.2 договору сплата відповідачем пені до моменту повної оплати товару не є домовленістю сторін про право позивача нараховувати пеню поза межами шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За результатом перерахунку у межах позову пеня із заборгованості за спірними видатковими накладними підлягає зменшенню до 2595,76 грн, з яких:

1) за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020:

- 886,34 грн із заборгованості у сумі 46550,02 грн за період з 01.12.2020 по 27.01.2021;

- 12,49 грн із заборгованості у сумі 38000,00 грн за період з 28.01.2021 по 28.01.2021 (з урахуванням оплати 28.01.2021 у сумі 8550,02 грн);

- 30,58 грн із заборгованості у сумі 31000,00 грн за період з 29.01.2021 по 31.01.2021 (з урахуванням оплати 29.01.2021 у сумі 7000,00 грн);

- 83,54 грн із заборгованості у сумі 23100,00 грн за період з 01.02.2021 по 11.02.2021 (з урахуванням оплати 01.02.2021 у сумі 7900,00 грн);

- 411,75 грн із заборгованості у сумі 10100,00 грн за період з 12.02.2021 по 31.05.2021 (з урахуванням оплати 12.02.2021 у сумі 13000,00 грн);

2) за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021:

- 1171,06 грн із заборгованості у сумі 16240,00 грн за період з 19.02.2021 по 19.08.2021.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних розраховані із заборгованості за кожною з видаткових накладних у загальній сумі 696,93 грн, з яких: 433,98 грн за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 за період з 01.12.2020 по 03.09.2021; 262,95 грн за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021 за період з 19.12.2020 по 03.09.2021.

Перевіркою розрахунку встановлено, що 3% річних із заборгованості за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 визначені без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строку.

За наслідком перерахунку 3% річних за спірними видатковими накладними підлягають зменшенню до 685,53 грн, з яких:

1) за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020:

- 221,59 грн із заборгованості у сумі 46550,02 грн за період з 01.12.2020 по 27.01.2021;

- 3,12 грн із заборгованості у сумі 38000,00 грн за період з 28.01.2021 по 28.01.2021 (з урахуванням оплати 28.01.2021 у сумі 8550,02 грн);

- 7,64 грн із заборгованості у сумі 31000,00 грн за період з 29.01.2021 по 31.01.2021 (з урахуванням оплати 29.01.2021 у сумі 7000,00 грн);

- 20,88 грн із заборгованості у сумі 23100,00 грн за період з 01.02.2021 по 11.02.2021 (з урахуванням оплати 01.02.2021 у сумі 7900,00 грн);

- 169,35 грн із заборгованості у сумі 10100,00 грн за період з 12.02.2021 по 03.09.2021 (з урахуванням оплати 12.02.2021 у сумі 13000,00 грн);

2) за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021:

- 262,45 грн із заборгованості у сумі 16240,00 грн за період з 19.02.2021 по 03.09.2021.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані ним із заборгованості за всіма спірними видатковими накладними у загальній сумі 2202,65 грн, з яких: 1544,17 грн із заборгованості за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020 за період з грудня 2020 року по липень 2021 року; 658,48 грн із заборгованості за видатковою накладною 275 від 18.02.2021 за період з березня 2021 року по липень 2021 року.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

За результатом здійсненого судом перерахунку та в межах позовних вимог інфляційні втрати підлягають зменшенню та будуть становити 2197,20 грн, з яких:

1) за видатковою накладною № 1983 від 30.11.2020:

- 1024,10 грн із заборгованості у сумі 46550,02 грн за період грудень 2020 року січень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 102,2%;

- 514,62 грн, визначених позивачем, із заборгованості у сумі 10100,00 грн за період лютий 2021 року липень 2021 року із можливих до стягнення 515,10 грн з урахуванням сукупного індексу інфляції 105,1%;

2) за видатковою накладною № 275 від 18.02.2021:

- 658,48 грн, визначених позивачем, із заборгованості у сумі 16240,00 грн за період березень 2021 року липень 2021 року із можливих до стягнення 665,84 грн з урахуванням сукупного індексу інфляції 104,1%.

За таких обставин законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 31 818,49 грн, з яких: 26340,00 грн - основний борг, 2595,76 грн пеня, 685,53 грн - 3% річних, 2197,20 грн - інфляційні втрати.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України за змістом якої у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного на відповідача покладається судовий збір у сумі 2229,68 грн (31818,49,00х2270,00/32393,92=2229,68).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська продовольча компанія "Вайз" про стягнення основного боргу в сумі 26340,00 грн, пені в сумі 3154,34 грн, 3% річних у сумі 696,93 грн, інфляційних втрат у сумі 2202,65 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська продовольча компанія "Вайз" (ідентифікаційний код 14354983; місцезнаходження: 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, буд. 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландгрейн" (ідентифікаційний код 37700763; місцезнаходження: 01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 2а) основний борг у сумі 26340,00 грн, пеню в сумі 2595,76 грн, 3% річних у сумі 685,53 грн, інфляційні втрати в сумі 2197,20 грн, судовий збір у сумі 2229,68 грн.

У решті позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.11.2021.

Суддя І.І. Колісник