ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3328/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", м.Київ,
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Брендер Мобайл", м.Харків , 2) ОСОБА_1 , м.Харків,
про стягнення 189367,08 грн,
за участю представників:

позивача - не з`явився;

1-го відповідача - не з`явився;

2-го відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", м.Київ, звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. № 3328/21 від 19.08.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брендер Мобайл", м.Харків, та ОСОБА_1 , м.Харків, про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за Договором № б/н від 12.11.2018 в розмірі 189367,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 1-й відповідач, в порушення умов Договору та приписів чинного законодавства, належним чином не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплаті інших платежів. Оскільки 2-й відповідач, згідно Договору поруки № Р215837372 від 26.03.2019, є поручителем щодо виконання зобов`язань 1-го відповідача, які випливають з Кредитного договору, позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за Договором банківського обслуговування № б/н від 12.11.2018.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/3328/21; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.11.2021 позивачем було подано до суду заяву про стягнення солідарно з відповідачів судових витрат у сумі 2840,51 грн. У своїй заяві позивач зазначив, що станом на 11.11.2021 заборгованість ТОВ "Брендер Мобайл", ОСОБА_1 , заявлена в позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення 189367,08 грн, погашена повністю.

У відзивах на позовну заяву, які надійшли до суду 11.11.2021, відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що підписання договору щодо отримання конкретної фінансової послуги, шляхом приєднання, не може свідчити про визнання клієнтом, обізнаність клієнта та про приєднання клієнтом до умов надання усіх видів банківських та фінансових послуг, що надаються банком. Будь-які правові підстави вважати погодженими як розміри коштів, що мають надаватися як кредитні, так і строки повернення таких коштів, відсутні. Будь-яких вимог про погашення тих чи інших заборгованостей від позивача відповідачам не надходило. Оскільки порука є похідним зобов`язанням, чинність якого безпосередньо пов`язана з чинністю основного зобов`язання, відсутність конкретної домовленості щодо останнього унеможливлює застосування поруки як виду забезпечення неконкретизованого та непогодженого зобов`язання. У відзивах на позовну заяву відповідачами заявлено про покладення на позивача судових витрат, які складаються з витрат кожного з відповідачів на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Також 11.11.2021 відповідачами були подані до суду заяви про розгляд справи без їх участі та участі їх представника. Відповідачі просили суд врахувати доводи, викладені у відзивах на позовну заяву, та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судове засідання, яке відбулося 11.11.2021, представники позивача та відповідачів не з`явились.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а також те, що відповідачами подано заяви про розгляд справи без їх участі, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.11.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Брендер Мобайл" (1-й відповідач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (надалі - Заява), згідно з якою він приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернат на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 12.11.2018 (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Як вказує позивач, відповідно до Договору, 1-му відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно до 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

У п. 3.2.1.1.6 Умов зазначено, що Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи Клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована відсоткова ставка).

26.03.2019 між Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_1 (2-й відповідач) було укладено Договір поруки №Р215837372 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки 2-м відповідачем за виконання зобов`язань 1-го відповідача, які випливають з Кредитного договору (п. 1.3 Договору поруки).

Як вказує позивач у позовній заяві, на виконання умов Договору ним було надано 1-му відповідачу кредитний ліміт в розмірі 550000,00 грн.

Проте, у зв`язку із порушеннями зобов`язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку 1-й відповідача станом на 08.07.2021 рахується заборгованість за кредитом у розмірі 189367,08 грн.

11.11.2021 позивачем надано до суду довідку від 09.11.2021 про стан позичкової заборгованості ТОВ "Брендер Мобайл", з якої вбачається, що даний клієнт у АТ КБ "ПриватБанк" позичкової заборгованості за кредитами та відсотками не має, у зв`язку з чим позивач не підтримує позов в цій частині та просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Надавши правову оцінку викладеним вище обставинам, суд, приймаючи рішення у даній справі, виходить з наступного.

Як встановлено судом, між сторонами було укладено Договір банківського обслуговування № б/н від 12.11.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-111 від 12.07.2011 (далі - "Закон про фінансові послуги"), фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити:

1) назву документа;

2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання;

3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи;

5) найменування фінансової операції;

6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків;

7) строк дії договору;

8) порядок зміни і припинення дії договору;

9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;

9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;

10) інші умови за згодою сторін;

11) підписи сторін.

Відповідно до інформації, що міститься в Анкеті-заяві клієнта юридичної особи - резидента про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (далі - "Анкета"):

- клієнт (1-й відповідач) звернувся до банку для відкриття таких типів рахунків: поточного рахунку, карткового рахунку та рахунку для соціальних виплат (а.с. 17);

- метою встановлення ділових відносин з банком (якими послугами планується користуватися) визначено виключно: розрахунково-касове обслуговування та система "Клієнт-банк". Кредитування не відмічено як запитувана послуга (а.с. 18);

- в графі "Послуги банку, що планується використовувати, і відповідальні особи", стосовно кредитних продуктів визначено "не планую використовувати" (а.с.18).

Таким чином, Анкета, як індивідуальна частина договору з банком, є результатом домовленості сторін лише щодо такої послуги як "розрахунково-касове обслуговування".

Згідно з положеннями п. 1.37 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-111 від 05.04.2001 (далі - "Закон про переказ коштів"), розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Водночас, згідно з положеннями ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підписання договору щодо отримання конкретної фінансової послуги, шляхом приєднання, не може свідчити про визнання клієнтом, обізнаність клієнта та про приєднання клієнтом до умов надання усіх видів банківських та фінансових послуг, що надаються банком.

Витяг з тарифів та витяг з умов надання банківських послуг, наданий позивачем, не може вважатися юридично значущим документом за відсутності факту ознайомлення клієнта з конкретною редакцією таких умов, засвіченою підписом клієнта.

Відповідно до абз. 4, 7 ч. 2 ст. 6 Закону про фінансові послуги, у разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом.

Обов`язок доведення того, що примірник договору (змін до договору) був переданий клієнту, покладається на особу, яка надає фінансову послугу.

Отже, розміщення тих чи інших правил, умов на сайті фінансової установи є недостатнім фактом per se, для того, щоб вважатися частиною укладеного між сторонами договору про надання фінансової послуги.

Аналогічна правова позиція щодо юридичної значущості подібних роздруківок з веб-сайту фінансової установи викладена у постанові Верховного суду від 26.02.2020 по справі № 621/879/17, зокрема: "матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку... Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).... Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг ... надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин".

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи взагалі містили умови, на які посилається позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (12.11.2018) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.08.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, взагалі відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про намір відповідача використовувати кредитні продукти, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, будь-які правові підстави вважати погодженими як розміри коштів, що мають надаватися як кредитні, так і строки повернення таких коштів, в матеріалах справи відсутні.

Проте, акт звірки, доданий позивачем до матеріалів справи, не підписаний жодною стороною (а.с. 9) та не містить відомостей ні про дату його складення, ні про направлення його відповідачу.

Станом на 09.11.2021 будь-яких заборгованостей перед позивачем 1-й відповідач не має, що підтверджується довідками від 09.11.2021 про стан позичкової заборгованості, наданими позивачем та 1-м відповідачем.

При цьому, останній рух коштів по рахунку мав місце 22.10.2021, що підтверджується заключною випискою за період з 01.01.2021 по 09.11.2021, при цьому відповідач не був обізнаний про факт подання позову і суть позовних вимог банку, оскільки, як він зазначає, не отримував позову.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих позивачем документів вбачається, що 1-й відповідач дійсно здійснював користування кредитним лімітом по рахунку 9693, відкритому за Договором банківського обслуговування № б/н від 12.11.2018 (а.с. 44-48).

Проте, неможливо встановити, які саме умови кредитування, зокрема, які строки повернення кредиту, були узгоджені з 1-м відповідачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його повернення в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, як свідчать матеріали справи та вказує 1-й відповідач, будь-яких вимог про погашення тих чи інших заборгованостей до нього від позивача не надходило.

Отже, строк оплати за кредитом на час подання позову до суду не настав, а відтак позовні вимоги щодо стягнення 189367,08 грн заборгованості за кредитом є безпідставними.

Щодо укладеного між позивачем та 2-м відповідачем Договору поруки від 26.03.2019 № Р215837372, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, ОСОБА_1 надала поруку перед кредитором за виконання ТОВ "Брендер Мобайл" зобов`язань за договорами приєднання до:

1) розділу 3.2.1 "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, далі "Угода1";

2) до розділу 3.2.2 "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку у мережі інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, далі "Угода 2".

При цьому, порука є похідним зобов`язанням, чинність якого безпосередньо пов`язана з чинністю основного зобов`язання, відсутність конкретної домовленості щодо останнього унеможливлює застосування поруки як виду забезпечення неконкретизованого та непогодженого зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена і у пп.6.14-6.23 Постанови Верховного суду від 26.05.2020 по справі № 910/13109/18, зокрема: "Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданої позивачем копії довідки про розміри встановлених кредитних лімітів (а.с. 37) вбачається, що розмір кредитних лімітів для 1-го відповідача в різний час збільшувався щонайменше 8 разів. При цьому, як вказує 2-й відповідач, жодного разу будь-яких повідомлень йому, як поручителю, про зазначені зміни (фактичне збільшення обсягів його відповідальності) банк не направляв.

Відповідно до п. 4.2 Договору поруки, зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовій формі, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін.

За таких обставин, 2-й відповідач вважає, що в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, Договір поруки слід вважати припиненим.

Суд не погоджується з такими доводами 2-го відповідача, оскільки згідно з умовами Договору поруки № Р215837372 від 26.03.2019, якщо під час виконання "Угоди1" та "Угоди2" зобов`язання боржника, що забезпечені цими Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладання цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою1" та "Угодою2" (в тому числі щодо збільшення розміру кредиту, процентної ставки, комісійної виногороди та інших зобов`язань за "Угодою1") в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження, повідомлення поручителя та укладення окремої угоди про такі збільшення з поручителем не потрібні (п. 1.1 Договору поруки).

Підписуючи Договір поруки ОСОБА_1 мала усвідомлювати наслідки вищевказаної умови, встановленої у п. 1.1 даного Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Проте, враховуючи, що існування заборгованості за кредитом в сумі 189367,08 грн на час подання позову до суду не було доведено позивачем належними доказами, суд вважає позовні вимоги, заявлені до 2-го відповідача, як солідарного відповідача, безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у зв`язку з відмовою у позові, покладаються на позивача.

У відзивах на позовну заяву відповідачами зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу кожного з відповідачів в розмірі 5000,00 грн. Дані судові витрати відповідачі просять покласти на позивача, про що ними заявлено у відзивах на позовну заяву.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки відповідачами не було надано відповідних доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, а також не подано заяв про надання таких доказів після ухвалення рішення суду, клопотання відповідачів про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брендер Мобайл" (61054, м.Харків, пров. Івана Зарудного, буд. 15; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення 189367,08 грн - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "16" листопада 2021 р.

Суддя Н.М. Кухар