номер провадження справи 21/12/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 Справа № 910/11524/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Черкаського Володимира Івановича, при секретарі Подгайній В.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 910/11524/21

За позовом - Запорізького державного підприємства Радіоприлад (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, )

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю О 3 (03150, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. А, офіс 100-А, )

про стягнення 14 530, 91 грн.

Суддя Черкаський В.І.

За участю представників сторін:

від Запорізького державного підприємства Радіоприлад, адвокат Денисюк О.С., довіреність № 1 від 04.01.2021, св-во ЗП № 001312 від 29.06.17р.; посвідчення адвоката ЗП № 001312 від 29.06.2017

СУТЬ СПОРУ:

16.07.2021 Запорізьке державне підприємство РАДІОПРИЛАД (далі - позивач, ЗДП РАДІОПРИЛАД) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю О 3 (далі - відповідач, ТОВ О 3) про стягнення 14 530, 91 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором постачання товару № 104/2712 від 27.12.2019 щодо заповнення та реєстрації податкових накладних (№ 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020), що відповідно до п. 8.12 укладеного між сторонами договору є підставою для стягнення з відповідача штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 позовну заяву ЗДП РАДІОПРИЛАД прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/11524/21 та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 призначено у справі судове засідання з викликом сторін на 14.09.2021.

14.09.2021 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав того, що податкове законодавство має дві окремі стадії у процедурі внесення інформації до Єдиного реєстру податкових накладних: перша - надання податкової накладної платником податку і залежить виключно від нього; друга - прийняття/неприйняття податкової накладної до ЄРПН і від платника ПДВ не залежить, а є наслідком дій програмного забезпечення, що контролюється ДПС та/або безпосередньо працівниками ДПС. Відтак, він вказує на те, що ним, як постачальником товару за договором, були належним чином та у законодавчо встановлені строки сформовані, підписані та надіслані до контролюючого органу податкові накладні, а їх не реєстрація визначеним органом не є підставою для притягнення його до відповідальності. При цьому, зауважує на тому, що їх не реєстрація в ЄРПН не є правопорушенням у сфері господарювання та відповідно до вимог статей 218, 224 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді стягнення збитків або штрафних санкцій.

27.09.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Запорізької області з підстав того, що відносно позивача порушено справу про банкрутство, а враховуючи вимоги Кодексу України з процедур банкрутства розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинні відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 справу № 910/11524/21 за позовною заявою Запорізького державного підприємства Радіоприлад до Товариства з обмеженою відповідальністю О 3 про стягнення 14 530, 91 грн. передано до Господарського суду Запорізької області для розгляду в межах справи № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства Радіоприлад (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ).

01.11.2021 до Господарського суду Запорізької області від Господарського суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю) надійшла справа № 910/11524/21.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.11.2021 відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, частини 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника справу № 910/11524/21 передано на розгляд судді Черкаського В.І.

Ухвалою від 02.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/11524/21. Присвоїв справі номер провадження 21/12/21. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 17.11.2021, 10 - 30. Суд, у т.ч. запропонував позивачу у строку до 15.11.2021 надати суду - всі докази, які будуть подані на підтвердження своєї правової позиції у справі, крім доданих до позову, та копії таких доказів направити на адресу відповідача; відповідачу, відповідно до ст. ст. 165, 251 частина 1 ГПК України, у строк до 15.11.2021 року - подати до суду відзив із його документальним обґрунтуванням. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду направити копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, докази направлення/надання надати суду (додати до відзиву).

Представник ЗДП Радіоприлад позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник ТзОВ О 3 у засідання не з`явився, додаткових заперечень на позовні вимоги не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

27.12.2019 між Запорізьким державним підприємством Радіоприлад (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю О 3 (далі - постачальник) укладено договір постачання товару № 104/2712 (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що згідно результатів тендеру № 5004730 від 23.12.2019, проведеному шляхом електронних закупівель на електронному торгівельному майданчику Smart Tender , постачальник зобов`язався передати товар у власність покупця, на умовах цього договору перелік, кількість, комплектність і ціна якого вказана у специфікації (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною даного договору, а покупець - прийняти й оплатити поставлений товар, на умовах, що передбачені даним договором.

Відповідно до п. 1.2. договору загальна сума договору складає - 87 185, 45 грн., з урахуванням ПДВ 20% - 14 530, 91 грн.

Згідно п. 5.1. договору оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі в наступній формі: 80% авансовий платіж - протягом 5 банківських днів з моменту проходження технічної інспекції (кількісна перевірка, візуальна інспекція) товару представника покупця на території постачальника з підписанням акту технічної інспекції; 20% остаточний розрахунок - протягом 5 банківських днів з моменту проходження вхідного контролю (відповідність технічним умовам на товар) на території покупця з підписанням видаткової накладної та реєстрації постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно до умов статті 201 Податкового кодексу України.

Сторони в пункті 8.12. договору погодили, що у разі порушення постачальником п. 12.12. даного договору постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі суми ПДВ.

У відповідності до п. 12.12. договору оформлена постачальником податкова накладна повинна бути заповнена та зареєстрована постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором (п. 12.4.).

Крім того, між сторонами підписано специфікацію на поставку наступного товару: пристрій автоматичної настройки контуру ИП5.070.014 у кількості 14 шт., загальною вартістю 87 185, 45 грн., строк постачання товару: протягом 30 робочих днів з моменту підписання договору.

Відповідачем виставлено позивачу на оплату рахунки № 6 від 19.02.2020 на суму 49 820, 26 грн. у т.ч. ПДВ - 8 303, 38 грн.; № 10 від 19.05.2020 на суму 24 910, 13 грн., у т.ч. ПДВ - 4 151, 69 грн.; № 14 від 16.07.2020 на суму 12 455, 06 грн., у т.ч. ПДВ - 2 075, 84 грн.

Відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар у кількості 14 штук на суму 87 185, 45 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 14 530, 91 грн., що підтверджується видатковими накладними № 7 від 25.02.2020, № 10 від 19.05.2020, № 14 від 15.07.2020, прибутковими ордерами № 29 від 26.02.2020, № 61 від 21.05.2020, № 132 від 28.07.2020 та товарно-транспортними накладними № 4/2602 від 25.02.2020, № 10 від 19.05.2020, № 14/1507 від 15.07.2020.

10.03.2020 відповідачем в Єдиному державному реєстрі податкових накладних зареєстровано за № податкову накладну № 7 від 25.02.2020 на суму 49 820, 26 грн., що підтверджується копією квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

20.10.2020 відповідачем в Єдиному державному реєстрі податкових накладних зареєстровано за № податкову накладну № 4 від 19.05.2020 на суму 24 910, 13 грн., за № податкову накладну № 4 від 16.07.2020 на суму 12 455, 06 грн., що підтверджується копіями квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас, з цих квитанцій вбачається, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинені. Податкові накладні № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 відповідають вимогам п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, у зв`язку з чим запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами № ЗДК-219/1 від 18.03.2020, № 116-1045 від 14.09.2020, № ЗДК-16/03-1 від 16.03.2021 в яких просив повідомити, яким чином вирішується питання щодо реєстрації податкових накладних.

Листом № 3/06-04 від 04.04.2020 відповідач повідомив позивача, що ТзОВ О 3 вживаються заходи щодо реєстрації податкових накладних.

Листом № 1/20-10 від 20.10.2020 відповідач повідомив позивача, що ТзОВ О 3 виконало обов`язок з реєстрації податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте їх реєстрація зупинена.

Отже, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що станом на день розгляду цієї справи по суті, реєстрація податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення з ТзОВ О 3 штрафу, передбаченого п. 8.12. договору постачання товару № 104/2712 від 27.12.2019.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 ГК України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір постачання товару № 104/2712 від 27.12.2019, в якому сторони виклали певні умови.

Зокрема, в п. 8.12. договору сторони погодили, що у разі порушення постачальником п. 12.12. даного договору постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі суми ПДВ.

Так, у відповідності до п. 12.12. договору оформлена постачальником податкова накладна повинна бути заповнена та зареєстрована постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що договір постачання товару № 104/2712 від 27.12.2019, а саме пункти 8.12. та 12.12. цього договору не визнані недійсними в судовому порядку, а тому є обов`язковими до виконання сторонами.

Так, частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар у кількості 14 штук на суму 87 185, 45 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 14 530, 91 грн., що підтверджується видатковими накладними № 7 від 25.02.2020, № 10 від 19.05.2020, № 14 від 15.07.2020, прибутковими ордерами № 29 від 26.02.2020, № 61 від 21.05.2020, № 132 від 28.07.2020 та товарно-транспортними накладними № 4/2602 від 25.02.2020, № 10 від 19.05.2020, № 14/1507 від 15.07.2020.

Так, відповідачем здійснено реєстрацію податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 на суму 87 185, 45 грн.

Як встановлено судом вище, відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Податкові накладні № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020 відповідають вимогам п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, у зв`язку з чим запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

07.08.2019 Державною фіскальною службою України затверджено Критерії ризиковості платника податку.

Зокрема, відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації ПН/РК.

Зміст п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку стосується конкретної господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній, яка на підставі податкової інформації є ризиковою та з цих підстав платник податків включається до переліку ризикових.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання ТзОВ О 3 витребуваних податковим органом пояснень та документів, достатніх для реєстрації податкових накладних № 7 від 25.02.2020, № 4 від 19.05.2020 та № 4 від 16.07.2020.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, приймаючи до уваги, що сторонами в п. 12.12. договору постачання товару № 104/2712 від 27.12.2019 погоджено умову щодо обов`язку реєстрації відповідачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог ст. 201 Податкового кодексу України, та ураховуючи невиконання ТзОВ О 3 цього обов`язку, суд погоджується з доводами позивача, що це є порушенням відповідачем своїх зобов`язань за цим договором.

Судом вище також зазначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Так, сторони в пункті 8.12. договору погодили, що у разі порушення постачальником п. 12.12. даного договору постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі суми ПДВ.

З видаткових накладних № 7 від 25.02.2020, № 10 від 19.05.2020, № 14 від 15.07.2020 вбачається, що сума поставки складає 87 185, 45 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 14 530, 91 грн.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги доводи позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Запорізького державного підприємства Радіоприлад про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю О 3 штрафу у розмірі 14 530, 91 грн. внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за договором постачання товару № 104/2712 від 27.12.2019.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

У судовому засіданні 17.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про те, що повний текст рішення буде виготовлено протягом 5-ти днів.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Керуючись статтями 129, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю О 3 (03150, місто Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус А, офіс 100-А; ідентифікаційний код 41921112) на користь Запорізького державного підприємства Радіоприлад (69600, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 3; ідентифікаційний код 14313317) 14530 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн. 91 коп. - штрафу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Копію рішення направити сторонам.

Повне рішення буде складено протягом п`яти днів.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення, відповідно до ст. 233 ГПК України, складено 18.11.2021.

Суддя Володимир ЧЕРКАСЬКИЙ