ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" листопада 2021 р.Справа № 916/96/20

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Вінтер Ленд (65039, м. Одеса, вул. Транспортна, буд. 5/1; )

про визнання банкрутом

Суддя Лепеха Г.А.

Представники:

від ліквідатора - Іванов І.А.

Суть спору: про визнання недійсним правочину

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.01.2020. відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Вінтер Ленд, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Колмикову Т. О.

Ухвалою попереднього засідання від 16.02.2021 визнано вимоги кредиторів до боржника.

Постановою господарського суду від 20.05.2021 визнано банкрутом ТОВ „Вінтер Ленд, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ТОВ „Вінтер Ленд арбітражного керуючого Колмикову Т.О.

26.10.2021 ліквідатор ТОВ „Вінтер Ленд арбітражний керуючий Колмикова Т.О. звернувся до господарського суду Одеської області з заявою (вх. № 3-706/21) про визнання недійсним правочину, в якій просить суд визнати недійсним договір поставки №15/11/19 від 15.11.2019, укладеного між ТОВ „Вінтер Ленд та ТОВ "Лімо Софт" та застосувати реституцію за недійсним правочином.

Ухвалою господарського суду від 28.10.2021 заяву ліквідатора (вх. № 3-706/21) прийнято та призначено до розгляду в засіданні суду.

Ліквідатор підтримує заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник ТОВ "Лімо Софт" в засідання суду не з`явився, відзиву на заяву ліквідатора не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, судом встановлено.

12.11.2019 між ТОВ „Вінтер Ленд та ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів в особі голови ліквідаційної комісії Ракул В. М. укладено договір поставки товару № 012.

Відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору постачальник ТОВ „Вінтер Ленд зобов`язується передати у власність покупцеві ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, загальна вартість якого становить 11 000 000 грн.

За п.п. 3.1 договору покупець ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів здійсню попередню оплату товару у розмірі 9 000 000 грн.

Згідно акту звірки до договору поставки товару № 012 ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів здійснив попередню оплату товару у розмірі 9 000 000 грн.; ТОВ „Вінтер Ленд зобов`язався передати у власність ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів товар, загальна вартість якого становить 11 000 000 грн.

В межах справи про банкрутство ТОВ „Вінтер Ленд, Міністерство оборони України звернулось до господарського суду Одеської області з заявою, в якій просило суд визнати недійсним договір поставки № 012 від 12.11.2019 укладений між ДП Міністерства оборони України Одеський завод будівельних матеріалів та ТОВ „Вінтер Ленд на суму 11 000 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2020 заяву Міністерства оборони України про визнання недійсним договору поставки №012 від 12.11.2019 задоволено, визнано недійсним договір поставки товару №012 від 12.11.2019 укладений між ТОВ „Вінтер Ленд та ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.05.2020 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Поряд з цим, ухвалою господарського суду від 16.02.2021 визнано кредиторські вимоги ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів до боржника ТОВ „Вінтер Ленд в сумі 9 000 000 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З врахуванням викладеного, ТОВ „Вінтер Ленд зобов`язане повернути ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів кошти, отримані за договором № 012 від 12.11.2019.

Матеріали справи містять висновок судового експерту ПП "Ніка Консалт" від 04.05.2020, відповідно до якого вбачається, що між ТОВ "Лімо Софт" (Постачальник) та ТОВ „Вінтер Ленд (Покупець) було укладено договір поставки № 15/11/19 від 15.11.2019.

15.11.2019 на виконання умов договору поставки № 15/11/19 ТОВ „Вінтер Ленд було перераховано ТОВ "Лімо Софт" частину коштів, отриманих від Одеського заводу будівельних матеріалів, в сумі 1 010 362 грн.

В ході ліквідаційної процедури за результатами інвентаризації майна банкрута, ліквідатором не виявлено товарних залишків, що є предметом договору поставки № 15/11/19, що визначає зазначений договір, як безтоварний, а також не виявлено документів, підтверджуючих фактичний рух товару під час господарської діяльності боржника або його наступну реалізацію.

Відповідно до наданих доказів, на лист ліквідатора від 15.05.2020 до керівника боржника ТОВ „Вінтер Ленд про надання інформації щодо використання грошових коштів, отриманих від ДП Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів за договором поставки від 12.11.2019, відповіді не отримано. Також, й на звернення ліквідатора до ТОВ "Лімо Софт" про надання первинних документів, що підтверджують господарські операції з поставки товару за договором від 15.11.2019, відповіді не отримано.

Отже, враховуючи наведене, за відсутності господарських операцій та безпідставного перерахування ТОВ „Вінтер Ленд на користь ТОВ "Лімо Софт" коштів у розмірі 1 010 362 грн., договір поставки № 15/11/19 від 15.11.2019, укладений між ТОВ "Лімо Софт" та ТОВ „Вінтер Ленд є фіктивним.

Згідно ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Згідно ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.

Згідно ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає заяву ліквідатора про визнання недійсним договору поставки №15/11/19 від 15.11.2019, укладеного між ТОВ „Вінтер Ленд та ТОВ "Лімо Софт" обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, що підлягає задоволенню.

Правовим наслідком недійсності правочину та cпособом захисту цивільних прав, який може застосовуватися до відносин зобов`язального характеру за умови, що спір виник між сторонами недійсного правочину (договору) - є реституція.

Оскільки положення ст.ст. 215, 216 ЦК України застосовуються лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який визнаний недійсним, вимога заявника про повернення грошових коштів, за правилами реституції, підлягає задоволенню.

Керуючись ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 7, ст.ст. 58-67 Кодексу України з процедур банкрутства, суд-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора ТОВ „Вінтер Ленд арбітражного керуючого Колмикової Т.О. від 26.10.2021 (вх. № 3-706/21) про визнання недійсним правочину та застосування реституції - задовольнити.

2. Визнати недійсним договір поставки №15/11/19 від 15.11.2019, укладений між ТОВ „Вінтер Ленд (65039, м. Одеса, вул. Транспортна, 5/1; ) та ТОВ "Лімо Софт" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 10 Б, ) та застосувати реституцію за недійсним правочином.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лімо Софт" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 10 Б, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Вінтер Ленд (65039, м. Одеса, вул. Транспортна, 5/1; , ПАТ БАНК ВОСТОК, МФО 307123, валюта рахунку - 980 українська гривня, IBAN НОМЕР_1 ) грошові кошти, одержані на виконання недійсного правочину, у розмірі 1 010 362 (один мільйон десять тисяч триста шістдесят два) грн.

4. Видати наказ

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у відповідності до ст.ст. 254, 255 ГПК України .

Повний текст ухвали складено 19.11.2021.

Суддя Г.А. Лепеха