ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2021 р. Справа№ 910/20155/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Безрадна А.Л.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/20155/20 (суддя С.О.Турчин, м. Київ, повний текст складено 26.05.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРТБУДУКРАЇНА",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ",

про стягнення 304 555,85 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАРТБУДУКРАЇНА" (далі - позивач/ ТОВ "ДАРТБУДУКРАЇНА") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" (далі - відповідач/ ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ") про стягнення 304 555,85 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/20155/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРТБУДУКРАЇНА" заборгованість у сумі 304 555,85 грн, 4 568,34 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення місцевого господарського із посиланням на положення ст.ст. 202, 205, 207, 526, 530, 598, 610, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України та ст.ст. 181, 193 Господарського кодексу України обґрунтовано тим, що відповідно договору про надання послуг, який був укладений у спрощений спосіб шляхом направлення рахунку на оплату та підписаного між сторонами актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) позивачем було надано відповідачу послуги самоскида, маніпулятора-навантажувача, автокрана за період з 04.03.2020 по 08.10.2020 на суму 304 555,85 грн, однак відповідачем зобов`язання по оплаті наданих йому послуг не були виконанні, у результаті чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 304 555,85 грн. Оскільки доказів погашення суми заборгованості відповідачем надано не було, суд визнав за правомірне задовольнити вказаний позов повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/20155/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову.

Апеляційна скарга ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 173, 174 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що поза увагою місцевого господарського суду залишився той факт, що із наданих до позовної заяви актів надання послуг вбачається, що правова природа спірних правовідносин є змішаною, і, відповідно, регулюється різними нормами права.

На думку заявника апеляційної скарги, за актом №953 від 21.09.2020 (послуги довговіза) слід віднести до договору перевезення вантажу, який регулюється ст. 909 Цивільного кодексу України; послуги маніпуляторів-навантажувачів, самоскидів та автокрану слід віднести до договору найму (оренди) транспортного засобу (з екіпажем), який регулюється главою 58 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується транспортною накладною, яку позивачем не надано.

Скаржник зазначає, що відповідно до положень ст. 180 Господарського кодексу України сторони повинно бути погоджено предмет, ціну та строк дії договору, однак, з надання позивачем однієї послуг, зокрема автокрана, маніпулятора - навантажувача, акти містять різну ціну за одиницю послуги, навіть у випадку надання позивачем однієї і тієї ж послуги.

На переконання скаржника, місцевий господарський суд відповідності до положень ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язаний був винести ухвалу про об`єднання позовних вимог, однак зазначеної процесуальної дії судом зроблено не було, чим порушено порядок об`єднання позовних вимог в одне провадження.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання позивачем відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" у справі №910/20155/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова А.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/20155/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 розгляд справи №910/20155/20 відкладено на 19.10.2021.

Явка учасників процесу

Представники сторін у судове засідання 19.10.2021 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від сторін через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від сторін клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Фактичні обставини справи встановлені судом апеляційної інстанції

Згідно із усною домовленістю між ТОВ "ДАРТБУДУКРАЇНА" та ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ", позивач зобов`язався надати відповідачу послуги будівельної техніки з оператором, послуги автомобільного вантажного транспорту (послуги самоскида, маніпулятора-навантажувача, автокрана), послуги обладнання та механізмів (надалі - послуги), а замовник - оплатити отримані послуги.

Позивач зазначає, що на виконання взятих на себе зобов`язань позивач у період з 04.03.2020 по 08.10.2020 надав відповідачу послуги самоскида, маніпулятора-навантажувача, автокрана згідно із актами надання послуг: №122 від 04.03.2020 на сум 6 120,00 грн, №240 від 24.04.2020 на суму 5 115,02 грн, №272 від 08.05.2020 на суму 4 999,97 грн, №348 від 01.06.2020 на суму 4 820,02 грн, №354 від 01.06.2020 на суму 6 885,00 грн, №370 від 01.06.2020 на суму 4 799,99 грн, №382 від 01.06.2021 на суму 2 600,00 грн, №410 від 16.06.2020 на суму 3 500,00 грн, №428 від 16.06.2020 на суму 5 200,01 грн, №433 від 16.06.2020 на суму 5 115,02 грн, №448 від 16.06.2020 на суму 2 600,00 грн, №466 від 16.06.2020 на суму 4 262,52 грн, №650 від 17.07.2020 на суму 2 600,00 грн, №651 від 17.07.2020 на суму 8 525,04 грн, №654 від 20.07.2020 на суму 3 410,02 грн, №661 від 20.07.2020 на суму 5 967,53 грн, №667 від 21.07.2020 на суму 4 262,52 грн, №677 від 22.07.2020 на суму 6 820,03 грн, №690 від 23.07.2020 на суму 2 557,51 грн, №692 від 24.07.2020 на суму 8 525,04 грн, №745 від 03.08.2020 на суму 5 200,01 грн, №801 від 14.08.2020 на суму 5 115,02 грн, №803 від 17.08.2020 на суму 4 262,52 грн, №829 від 18.08.2020 на суму 9 377,54 грн, №830 від 19.08.2020 на суму 4 262,52 грн, №831 від 20.07.2020 на суму 6 820,03 грн, №832 від 21.08.2020 на суму 5 967,53 грн, №913 від 04.09.2020 на суму 16 639,94 грн, №931 від 09.09.2020 на суму 23 870,11 грн, №932 від 14.09.2020 на суму 10 400,02 грн, №950 від 14.09.2020 на суму 10 800,00 грн, №951 від 18.09.2020 на суму 21 312,60 грн, №952 від 21.09.2020 на суму 13 000,02 грн, №953 від 21.09.2020 на суму 32 475,07 грн, №987 від 20.09.2020 на суму 8525,04 грн, №992 від 22.09.2020 на суму 11 082,55 грн, №993 від 24.09.2020 на суму 2 600,00 грн, №1003 від 28.09.2020 на суму 5 115,02 грн, №1025 від 01.10.2020 на суму 7 800,01 грн, №1026 від 01.10.2020 на суму 6 820,03 грн, №1069 від 06.10.2020 на суму 7 875,04 грн, №1070 від 07.10.2020 на суму 18 975,04 грн, №1068 від 08.10.2020 на суму 7 000,03 грн.

Вказані акти підписані відповідачем без зауважень та заперечень.

Згідно із наданими позивачем банківськими виписками, платіжними дорученнями та розрахунком позовних вимог, відповідачем здійснено часткову оплату наданих у спірний період послуг на суму 39 425,08 грн, а саме частково за актами №122 від 122 від 04.03.2020, №913 від 04.09.2020, №932 від 14.09.2020, №953 від 21.09.2020.

Однак, як зазначає позивач, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг, заборгованість відповідача за вищевказаними актами становить 304 555,85 грн.

20.11.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію 20.11.2020 про сплату заборгованості у розмірі 304 555,85 грн.

Однак, відповідач відповіді на вказану вимогу не надав, заборгованості не сплатив.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частинами 1, 2 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Правочин згідно зі ст. 205 ЦК України може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Дослідивши матеріали справи на надавши їм відповідну оцінку, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що між сторонами було укладено договір про надання послуг, оскільки сторони у встановленому порядку погодили істотні умови господарського договору, а саме, предмет, ціну тощо.

Тобто, між позивачем та відповідачем у даній справі укладено договір про надання послуг у спрощений спосіб шляхом направлення рахунку на оплату та підписаного між сторонами актом здачі-приймання робіт (наданих послуг).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, позивач на виконання взятих на себе зобов`язань надав відповідачу послуги самоскида, маніпулятора-навантажувача, автокрана за період з 04.03.2020 по 08.10.2020 на загальну суму 343 980,93 грн, що підтверджується актами надання послуг (період з 04.03.2020 по 08.10.2020), які (акти) підписані відповідачем без зауважень.

В свою чергу, відповідачем не надано жодних заперечень щодо факту надання позивачем послуг за період з 04.03.2020 по 08.10.2020.

Згідно із наданими позивачем у матеріали справи банківськими виписками, платіжними дорученнями та розрахунком позовних вимог, відповідачем здійснено часткову оплату наданих у спірний період послуг на суму 39 425,08 грн, а саме частково за актами №122 від 122 від 04.03.2020, №913 від 04.09.2020, №932 від 14.09.2020, №953 від 21.09.2020.

Враховуючи здійснену відповідачем часткову оплату наданих послуг, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 304 555,85 грн.

Згідно із підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 06.11.2020 заборгованість відповідача складає 304 555,85 грн.

20.11.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію 20.11.2020 про сплату заборгованості у розмірі 304 555,85 грн.

Однак, відповідач відповіді на вказану вимогу не надав, заборгованості не сплатив.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову про стягнення з відповідача 304 555,85 грн заборгованості за договором надання послуг.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених скаржником апеляційній скарзі

Так, ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг з плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З аналізу наведених норм слідує, що під послугами розуміються активні дії/діяльність виконавця, результат яких має нематеріальний характер, тобто спрямований на досягнення певного корисного ефекту для замовника і є невіддільним від самого процесу надання послуги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що останній не заперечує факту наявності договірних відносин між сторонами (навіть, і укладених у спрощений спосіб), не спростовує факту не надання послуг позивачем за актами надання послуг за період з 04.03.2020 по 08.10.2020, (враховуючи їх підписання відповідачем без зауважень), заявленої до стягнення суми заборгованості, а також не ставить під сумнів факт підписання актів наданих послуг директором ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ", доводи апеляційної скарги зводяться до порушень норм процесуального законодавства щодо порушення порядку об`єднання позовних вимог в одне провадження, оскільки, за твердженням скаржника, з актів надання послуг вбачається, що правова природа спірних правовідносин є змішаною. В підтвердження зазначених обставин, як приклад заявник апеляційної скарги наводить акт №953 від 21.09.2020.

Однак твердження скаржника про те, що за актом №953 від 21.09.2020 (послуги довговіза) слід віднести до договору перевезення вантажу, а послуги (маніпуляторів-навантажувачів, самоскидів та автокрану) до договору найму (оренди) транспортного засобу (з екіпажем) судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду те, що матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами договору перевезення вантажу та договору найму (оренди) транспортного засобу (з екіпажем); в свою чергу акт №953 від 21.09.2020 визначає умови стосовно надання послуг і не містить застережень про погодження сторонами умов договору перевезення вантажу та договору найму (оренди) транспортного засобу (з екіпажем).

При цьому, вказаний акт підписаний відповідачем без зауважень.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх доведеністю та обґрунтованістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/20155/20, та, відповідно, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/20155/20 покладаються на скаржника.

Так, суддя Тарасенко К.В. з 22.10.2021 по 05.11.2021 перебувала у відпустці; суддя - Іоннікова І.А., з 23.10.2021 по 01.11.2021 перебувала у відпустці, головуючий суддя - Разіна Т.І. з 08.11.2021 по 12.11.2021 перебувала у відпустці.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/20155/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №910/20155/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддями - 15.11.2021 (після виходу суддів Разіної Т.І., Іоннікової І.А. та Тарасенко К.В. із відпусток).

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко