номер провадження справи 22/8/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 Справа № 908/2587/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2587/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОМЗ-Кривбас-Сервіс (50036, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Упіта, буд. 55А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Земіт (69008, м. Запоріжжя, вул. Каліброва, буд. 15)

про стягнення 219 953,21 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю ОМЗ-Кривбас-Сервіс звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № б/н від 03.09.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю Земіт про стягнення 151840,03 грн. попередньої оплати за непоставлений товар, 10832,64 грн. 3% річних, нарахованих за період з 19.04.2019 по 03.09.2021, 18883,74 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з травня 2019 по липень 2021, 26249,60 грн. пені, нарахованої за період з 19.04.2019 по 19.10.2019, 12147,20 грн. штрафу, нарахованого на підставі п. 6.2 договору.

Позов обґрунтований ст.ст. 11, 509, 524, 525, 526, 533, 536, 625, 655, 633, 691, 693, 712 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 216, 222, 230, 231, 232, 265 ГК України, умовами договору на поставку товару № 13/03.

Як зазначив позивач, виконуючи умови договору на поставку товару № 13/03, здійснив на підставі рахунку на оплату № 272 від 15.03.2019 100% попередню оплату за товар у сумі 151840,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 244 від 18.03.2019. Враховуючи день здійснення передоплати та строк поставки, зазначений у специфікації № 1 до договору, останній день строку поставки товару настав 18.04.2019. Однак зобов`язання за договором відповідачем виконані не були, товар поставлений не був, попередня оплата не повернута.

У заяві про усунення недоліків, що надійшла до суду 22.09.2021, позивач зазначив, що договір на поставку товару № 13/03, який покладено у підставу позову, фактично був укладений між позивачем та відповідачем 13.03.2019 року. Однак при укладенні зазначеного договору була допущена технічна помилка, описка некоректно зазначена дата укладення договору, замість фактичної дати 13.03.2019, помилково зазначено 13.03.2018. При підписанні специфікації № 1 до зазначеного договору, дата укладення специфікації, а також дата договору у специфікації зазначені правильно 13.03.2019.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Останнім днем строку для подання відзиву на позовну заяву було 05.11.2021.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2587/21 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 10.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

22.09.2021 до суду від ТОВ ОМЗ-Кривбас-Сервіс надійшла заява вих. б/н від 20.09.2021 про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.09.2021 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2587/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Присвоєно справі номер провадження 22/8/21. Судове засідання призначено на 19.10.2021.

Ухвалою суду від 19.10.2021 розгляд справи відкладено на 16.11.2021.

Представники сторін у судове засідання 16.11.2021 не з`явилися, причини неявки відповідача суду невідомі. Про дату, час і місце судового слухання справи повідомлені відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі та призначення справи до судового розгляду отримана представником відповідача 20.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також представник відповідача (директор Матвєєв С.М.) повідомлявся про відкладення розгляду справи на 16.11.2021 телефонограмою суду від 19.10.2021.

Позивач згідно з клопотанням, яке надійшло до суду 15.11.2021, просив здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника, зазначив про підтримання позову, просив його задовольнити.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"). Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України"). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (рішення Суду від 21.10.2010 у справі "Білий проти України").

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" Європейським судом з прав людини наголошено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Згідно з ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності сторін судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін. Суд також враховує, що строк розгляду даної справи спливає 23.11.2021.

У судовому засіданні 16.11.2021 судом справу розглянуто по суті, підписано вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Земіт (постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ОМЗ-Кривбас-Сервіс (покупець за договором, позивач) укладений договір поставки № 13/03, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар у строк та на умовах, визначених цим договором, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його.

У договорі зазначена його дата укладення 13 березня 2018 р. Разом з тим, як зазначив позивач у заяві про усунення недоліків, договір на поставку товару № 13/03, який покладено у підставу позову, фактично був укладений між позивачем та відповідачем 13.03.2019 року. При укладенні зазначеного договору була допущена технічна помилка, описка некоректно зазначена дата укладення договору, замість фактичної дати 13.03.2019 помилково зазначено 13.03.2018. При підписанні специфікації № 1 до зазначеного договору, дата укладення специфікації, а також дата договору у специфікації зазначені правильно 13.03.2019.

Відповідно до п. 2.1 договору № 13/03, найменування, асортимент, кількість та ціна товару зазначаються у специфікаціях, які являються невід`ємною частиною цього договору.

У розділі 3 договору сторони врегулювали ціну товару, умови поставки та оплати. Відповідно до п.п. 3.1, 3.3, 3.4 ціна товару, що поставляється, є договірною і зазначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Оплата товару здійснюється покупцем на основі виставлених постачальником рахунків шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений у п. 8 цього договору, у строк, визначений у специфікації. Момент поставки товару визначається датою, зазначеною у накладній. За домовленістю сторін покупець може здійснити оплату товару на умовах 100% або часткової передплати. Поставка товару здійснюється постачальником в строки, зазначені у відповідній специфікації.

Згідно з п. 6.2 договору, у випадку порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення. У випадку прострочення поставки товару більше ніж на 15 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 8% вартості непоставленого товару.

Згідно з п. 7.1, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2019. Закінчення строку договору не звільняє сторони від виконання тих обов`язків за договором, які залишились невиконаними.

Сторонами до договору № 13/03 від 13.03.2019 підписано специфікацію № 1 від 13.03.2019, за умовами якої відповідач зобов`язався передати, а позивач прийняти та оплатити товар: катушка до гальма ТКП-800 110В у кількості 4 шт. на загальну суму 151840,04 грн. із ПДВ.

Згідно з пунктом 2 специфікації, умови оплати товару: 100% передплата.

Згідно з пунктом 3 специфікації, строк поставки: до 30 календарних днів, з можливістю відвантаження в декілька етапів.

Відтак, строк поставки товару слід визначати з дати укладення (підписання) специфікації № 1 від 13.03.2019. Останнім днем строку поставки товару було 12.04.2019.

Таким чином, позивач помилково визначив останнім днем строку поставки товару 18.04.2019 - 30 календарних днів від дати здійснення 100% передплати за товар, оскільки ані умовами договору, ані умовами специфікації не визначено, що строк поставки товару має відліковуватися від дати перерахування 100% передплати за товар.

Відповідачем був виставлений позивачу рахунок на оплату № 272 від 15.03.2019 на суму 151840,03 грн. за товар: катушка до тормозу ТКП-800, 110В у кількості 4 шт.

Сума 151840,03 грн. була перерахована позивачем згідно з платіжним дорученням № 244 від 18.03.2019 на банківський рахунок відповідача, зазначений рахунку та у договорі.

Оскільки товар відповідачем поставлений не був, позивач направив йому претензію вих. № 11635 від 22.02.2021 з вимогою повернення 151840,03 грн. попередньої оплати, сплати 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу. Направлення претензії підтверджується поштовою накладною, фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 23.03.2021, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня, сторонами не надана.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 762 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором поставки від 13.03.2019 № 13/03 та специфікацією № 1, товар на загальну суму 151840,04 грн. не поставив.

Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач повідомляв позивача про готовність до передачі товару на загальну суму 151840,04 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів повернення позивачу суми 151840,04 грн. попередньої оплати матеріали даної справи не містять та відповідачем не подані.

Відтак, вимога про повернення суми попередньої оплати товару у розмірі 151840,04 грн. заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь на підставі п. 6.2 договору № 13/03 пені у сумі 26249,60 грн., нарахованої за період із 19.04.2019 по 19.10.2019 (184 дні), та штрафу у розмірі 12147,20 грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).

Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 даної статті).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Сторонами у договорі не встановлено іншого (більшого) строку нарахування штрафних санкцій, ніж визначено у ч. 6 ст. 232 ГК України.

Разом з тим, пеня нарахована позивачем з 19.04.2019, що є неправильним, оскільки кінцевим строком поставки товару було 12.04.2019. Відповідно, пеню слід нараховувати з 13.04.2019 по 13.10.2019 (184 дні, у межах шестимісячного строку).

За перерахунком суду, здійсненого за допомогою інформаційної системи «Законодавство», загальна сума пені за вказаний період склала 26324,49 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 26249,60 грн. пені та 12147,20 грн. штрафу, оскільки розрахунок штрафу зроблений позивачем правильно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом перевірені та визнаються правильними.

Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 10832,64 грн. 3% річних та 18883,74 грн. інфляційних втрат.

Відтак, позов у цілому задовольняється судом повністю.

6. Судові витрати

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у сумі 3299,31 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Земіт (вул. Каліброва, буд. 15, м. Запоріжжя, 69008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОМЗ-Кривбас-Сервіс (вул. Упіта, буд. 55А, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50036) 151840 (сто п`ятдесят одна тисяча вісімсот сорок) грн. 03 коп. попередньої оплати за непоставлений товар, 10832 (десять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 64 коп. 3% річних, 18883 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 74 коп. інфляційних втрат, 26249 (двадцять шість тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 60 коп. пені, 12147 (дванадцять тисяч сто сорок сім) грн. 20 коп. штрафу, 3299 (три тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн. 30 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 19 листопада 2021.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко