УХВАЛА

09 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 910/9773/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Гогусь В. О.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача 1 - не з`явилися,

відповідача 2 -Орел Р. В. (адвоката),

відповідача 3 - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Параді"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 (колегія суддів: Корсак В. А. - головуючий, Євсіков О. О., Попікова О. В.), рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 (суддя Головіна К. І.) і додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 (суддя Головіна К. І.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Параді"

до 1) Реєстратора Комунального підприємства "Світоч" міста Києва Алієва Гусейна Азіза Огли, 2) Акціонерного товариства "Альфа-Банк", 3) ОСОБА_1

про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, скасування записів про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Параді" (далі - ТОВ "Параді") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Реєстратора Комунального підприємства "Світоч" міста Києва Алієва Гусейна Азіза Огли (далі - реєстратор КП "Світоч" Алієв Г. А.) та Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі - АТ "Укрсоцбанк"), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом, про:

- визнання протиправними дій реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. щодо проведення 07.05.2019 державної реєстрації права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення № 1 - 19 (група приміщень № 2, літ. "А"), загальною площею 209,8 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А;

- визнання протиправними дій реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. щодо проведення 07.05.2019 державної реєстрації права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А), загальною площею 286,2 м2, реєстраційний номер 00, за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б;

- визнання протиправним та скасування рішення реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46750861 від 07.05.2019, згідно з яким 07.05.2019 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 31442288 про державну реєстрацію права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення № 1 - 19 (група приміщень № 2, літ. "А") загальною площею 209,8 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А;

- визнання протиправним та скасування рішення реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46749955 від 07.05.2019, згідно з яким 07.05.2019 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 31441398 про державну реєстрацію права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А) загальною площею 286,2 м2, реєстраційний номер 00, за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б.

- скасування запису № 31442288 про державну реєстрацію права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення № 1 - 19 (група приміщень № 2, літ. "А"), загальною площею 209,8 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А;

- скасування запису № 31441398 про державну реєстрацію права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А), загальною площею 286,2 м2, реєстраційний номер 00, за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та наявністю підстав для визнання протиправними дій реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. щодо реєстрації права власності за АТ "Укрсоцбанк" нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень № 1 - 19 (група приміщень №2, літ. "А") загальною площею 209,8 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А, а також нежитлових приміщень першого поверху: №1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А) загальною площею 286,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, що належать позивачу.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 у справі № 910/9773/19 відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ "Параді" до реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А., АТ "Альфа-Банк", ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, скасування записів про державну реєстрацію.

2.2. 15.10.2020 Господарським судом міста Києва ухвалено додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Параді" про стягнення витрат на правничу допомогу.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9773/19.

2.4. Апеляційний господарський суд констатував, що власником нежилого будинку (літ. А) загальною площею 240,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а, а також нежилого будинку (літ. А) загальною площею 213,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1, є АТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк"). При цьому суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено факт безпідставного поділу вказаного нерухомого майна, у зв`язку із чим були утворені нові нежитлові приміщення, і позивачем цих обставин не спростовано належними, допустимими та вірогідними доказами, а самі лише посилання позивача на неправомірність поділу приміщень не можуть слугувати належним доказом. Крім того, судом зазначено, що оскільки у задоволенні позову ТОВ "Параді" було відмовлено, судові витрати, зокрема, на правничу допомогу, понесені позивачем під час розгляду справи, покладаються на позивача та не підлягають стягненню з відповідачів. За таких обставин, колегія суддів погодилась з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Параді" про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у сумі 29550,00 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 та додатковим рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9773/19, до Верховного Суду звернулося ТОВ "Параді із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "Параді зазначає, що судові рішення господарських судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ТОВ "Параді, звертаючись із касаційною скаргою, зазначає, що касаційна скарга подається на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. На думку скаржника, на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 41 Конституції України та статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у подібних правовідносинах. Щодо додаткового рішення місцевого господарського суду, яким відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Параді" про стягнення витрат на правничу допомогу, скаржник вважає, що воно також має бути скасовано у разі скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі, оскільки відповідно до положень статті 315 Господарського процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції повинна містити новий розподіл судових витрат.

4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.03.2017, укладеного із Компанією "Алніалам Лімітед", ТОВ "Параді" набуло у власність нежитлові приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А) загальною площею 286,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, про що до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.03.2017 внесено відповідний запис № 19658483.

4.2. Позивач зазначав, що він був власником нежитлових приміщень № 1 - 19 (група приміщень № 2, літ. "А") загальною площею 209,8 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А.

4.3. Однак відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 07.05.2019 реєстратором КП "Світоч" міста Києва Алієвим Г. А. на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2014 у справі № 910/21150/13 прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав власності на вказані нежитлові приміщення за АТ "Укрсоцбанк", про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були внесені записи № 31441398 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 00) та № 31442288 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 00).

4.4. У позовній заяві ТОВ "Параді" зазначало, що вказані рішення та дії реєстратора є незаконними, оскільки відповідно до резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2014 у справі № 910/21150/13 право власності банку було визнане на зовсім інші приміщення, а саме:

- нежилий будинок (літ. А), загальною площею 240,70 м2, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а;

- нежилий будинок (літ. А), загальною площею 213,70 м2, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1.

4.5. Господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу по суті заявлених позовних вимог, установили, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2014 у справі № 910/21150/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2014, в рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ "Поляріс компані" було звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належало на праві власності ТОВ "Копентія трейдінг Україна" шляхом визнання за ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на: 1) нежилий будинок (літ. А), загальною площею 240,70 м2, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а; 2) нежилий будинок (літ. А), загальною площею 213,70 м2, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1.

4.6. У зазначеному рішенні суд встановив такі обставини:

- укладення між ПАТ "Укрсоцбанк" та ЗАТ "Розмарин" іпотечного договору № 02-10/4342 від 29.12.2007, предметом якого були нежилий будинок (літ. А), загальною площею 240,70 м2, розташований за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9; нежилий будинок (літ. А), загальною площею 207,40 м2, розташований за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1, які на момент передачі нерухомого майна в іпотеку банку належали ЗАТ "Розмарин";

- відчуження ПП "Розмарин" на користь TOB "Вастерлі інвестментс Україна" на підставі договорів купівлі-продажу від 01.11.2011 вказаного іпотечного майна, під час якого відбулось збільшення площі будинку (літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1 до 213,7 м2;

- подальше набуття у власність ТОВ "Копентія трейдінг Україна" на підставі договорів купівлі-продажу від 21.11.2013 нежилого будинку (літ. А), загальною площею 240,70 м2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а, та нежилого будинку (літ. А), загальною площею 213,70 м2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1.

4.7. Отже, судами констатовано, що відповідно до зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили 28.10.2014, ПАТ "Укрсоцбанк" стало власником іпотечного (нерухомого) майна загальною площею 240,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9 а, та майна загальною площею 213,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1.

4.8. При цьому суди установили, що в реєстраційній справі КП "Світоч", зокрема, наявний висновок ТОВ "БТІ М" щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 69-К від 19.10.2015. Цей висновок свідчить, що 18.10.2014, тобто до набрання законної сили судовим рішенням (28.10.2014) у справі № 910/21150/13, новим володільцем нежилого будинку (літ. А), загальною площею 240,70 м2, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9 а на підставі договору іпотеки від 18.10.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С. В., стала Компанія Алніалам Лімітед.

Також з цього висновку №69-К від 19.10.2015 вбачається, що 19.10.2015 відбувся поділ нежилого будинку (літ. А), загальною площею 240,70 м2, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а, в результаті якого утворились два окремі приміщення, а саме:

- приміщення першого поверху: № 1 (гр. приміщень № 1) загальною площею 2,0 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а ;

- приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А), загальною площею 238,7 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б.

4.9. Водночас приміщенню загальною площею 238,7 м2, яке було утворене в результаті вказаного поділу, присвоєна нова адреса: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, що підтверджується довідкою ТОВ "БТІ М" про присвоєння адреси № 71-к від 19.10.2015.

4.10. Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.11.2015 Компанія Алніалам Лімітед зареєструвала за собою право власності на нове приміщення загальною площею 238,7 м2 за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, та у подальшому здійснила його реконструкцію, у зв`язку із чим площа цього приміщення збільшилась до 286,2 м2.

4.11. На вказане приміщення ТОВ "Благобудконсалт" був розроблений технічний паспорт №1048 від 12.07.2016, а Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві видано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № КВ64 від 14.07.2016, на підставі яких 31.01.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Компанією Алніалам Лімітед були внесені зміни щодо збільшеної загальної площі об`єкта нерухомості (286,2 м2) за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б.

4.12. Отже, суди установили, що приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А), загальною площею 286,2 м2, за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, утворилось внаслідок добудови нежилого будинку (літ. А), загальною площею 240,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а.

4.13. Що стосується приміщення загальною площею 213,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1, суди зазначили, що з наявного у матеріалах справи висновку ТОВ "БТІ М" №72-К від 19.10.2015 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна вбачається, що на підставі договору іпотеки від 18.10.2014 (номер 1009), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С. В., новим володільцем нежилого будинку (літ. А), загальною площею 213,7 м2 за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1, стала Компанія Алніалам Лімітед.

4.14. Відповідно до вказаного висновку, 19.10.2015 відбувся поділ зазначеного приміщення, в результаті чого були утворені два окремі приміщення:

- приміщення першого поверху: № 1 (гр. приміщень № 1) загальною площею 2,0 м2, за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1;

- приміщення першого поверху: № 1 - 19 (група приміщень № 2), загальною площею 211,7 м2, за адресою: м. Київ, вул. Празька, 25а.

4.15. Також суди установили, що 28.06.2016 відбулась реконструкція приміщення першого поверху: № 1 - 19 (група приміщень № 2), загальною площею 211,7 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Празька, 25а (замовником якої була Компанія Алніалам Лімітед), внаслідок чого площа цього приміщення зменшилась до 209,8 м2, та стосовно нього департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві була видана декларація про готовність об`єкта до експлуатації №КВ54 від 14.07.2016, а ТОВ "Благобудконсалт" розроблено технічний паспорт № 1047 від 25.07.2016.

4.16. На підставі поданих доказів суди установили, що приміщення першого поверху: № 1 - 19 (група приміщень № 2), загальною площею 209,8 м2, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Празька, 25а, було утворене внаслідок поділу належного банку нежилого будинку (літ. А), загальною площею 213,7 м2 за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1.

4.17. Водночас, судами констатовано, що матеріали цієї справи не містять доказів того, що після визнання за банком права власності на обидва об`єкти нерухомості, власник (АТ "Укрсоцбанк") передав Компанії Алніалам Лімітед в іпотеку чи відчужив йому вказані нежилі будинки (чи їх частини), надав Компанії згоду на їх поділ (добудову), а тим більше - згоду на оформлення Компанією Алніалам Лімітед права власності на вказані будинки та їх частки.

4.18. З огляду на викладене, господарські суди попередніх інстанцій констатували, що поділ Компанією Алніалам Лімітед належного банку на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2014 у справі № 910/21150/13 майна потягнув за собою утворення нових приміщень:

- приміщень першого поверху № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А) загальною площею 286,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б,

- приміщень першого поверху № 1 - 19 (група приміщень № 2) загальною площею 209,8 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Празька, 25а, право власності на які 27.03.2017 ТОВ "Параді" оформило за собою.

4.19. На думку позивача, дії та рішення реєстратора КП "Світоч" Алієва Г. А. щодо проведення 07.05.2019 державної реєстрації права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А) загальною площею 286,2 м2, за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, а також приміщення № 1 - 19 (група приміщень № 2, літ. "А") загальною площею 209,8 м2, за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А, були прийняті без належних правових підстав та з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача-2, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Параді" необхідно закрити з огляду на таке.

5.2. Предметом позову в цій справі є вимоги ТОВ "Параді" про визнання протиправними дії реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. щодо проведення державної реєстрації права власності, визнання протиправними та скасування рішень реєстратора КП "Світоч" міста Києва Алієва Г. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів про державну реєстрацію права власності.

5.3. Підставою позовних вимог, на думку позивача, є те, що дії та рішення реєстратора КП "Світоч" Алієва Г. А. щодо проведення 07.05.2019 державної реєстрації права власності за АТ "Укрсоцбанк" на нежитлові приміщення першого поверху: № 1 - 18 (група приміщень № 2) (літера А) загальною площею 286,2 м2, за адресою: м. Київ, вул. Бойченка Олександра, буд. 9-Б, а також приміщення № 1 - 19 (група приміщень № 2, літ. "А") загальною площею 209,8 м2, за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25-А, були вчинені без належних правових підстав та з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

5.4. З урахуванням положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.5. Верховний Суд зазначає, що згідно зі статтею 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли, з моменту набрання ним чинності.

5.6. Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

5.7. Аналогічне тлумачення принципу дії законів та інших нормативно-правових актів у часі міститься у пункті 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) та у пункті 4 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2001 від 05.04.2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки).

5.8. Водночас, оцінюючи спосіб захисту у цій справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що 16.01.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" було викладено в новій редакції.

5.9. При цьому порядок застосування Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" визначений пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Таким чином, ухвалення судових рішень після набрання чинності зазначеним Законом повинно здійснюватися відповідно до його вимог.

5.10. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі у редакції станом на момент проведення спірної реєстрації) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5.11. Частиною 4 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

5.12. Верховний Суд зазначає, що підстави для проведення державної реєстрації визначені у статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

5.13. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

5.14. Таким чином, судове рішення, що набрало законної сили і яке містить висновки щодо права власності та інших речових прав на спірне нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація.

5.15. Поряд із цим, частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

5.16. Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

5.17. Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

5.18. Водночас Верховний Суд зазначає, що положеннями статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.19. Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

5.20. Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.21. Розглядаючи цю справу та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний господарський суд констатував, що власником нежилого будинку (літ. А) загальною площею 240,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а, а також нежилого будинку (літ. А) загальною площею 213,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1, є АТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк"). При цьому суди зазначили, що матеріалами справи підтверджено факт безпідставного поділу вказаного нерухомого майна, у зв`язку із чим були утворені нові нежитлові приміщення.

5.22 ТОВ "Параді не погоджується із такими висновками, а тому звернулося із касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення в цій справі. Водночас ТОВ "Параді, звертаючись із касаційною скаргою, зазначає, що касаційна скарга подається на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.23. Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.24. На думку скаржника, на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 41 Конституції України у подібних правовідносинах.

5.25. Перевіривши та надавши оцінку таким доводам скаржника, Верховний Суд визнає їх безпідставними з огляду на таке. Верховний Суд зазначає, що положення статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регулюють загальні засади державної реєстрації прав. Водночас положення статті 41 Конституції України визначають основоположні засади права власності в Україні.

5.26. Верховний Суд установив, що висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених положень законодавства викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 922/4818/15, від 28.11.2019 у справі № 914/1289/18, від 11.04.2019 у справі № 902/199/18, від 13.10.2021 у справі № 914/687/20, від 03.03.2021 у справі № 915/161/20.

5.27. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 922/4818/15 Верховний Суд зазначив, що у статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

5.28. У постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 914/687/20 Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

5.29. Таким чином, Верховний Суд викладав висновки щодо застосування положень статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 41 Конституції України. Водночас скаржником не обґрунтовано необхідності формування особливого висновку щодо застосування наведених правових норм у спірних правовідносинах.

5.30. Крім того, розглядаючи цю справу, суди установили, що власником нежилого будинку (літ. А) загальною площею 240,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О. Бойченка, буд. 9а, а також нежилого будинку (літ. А) загальною площею 213,70 м2, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Празька, буд. 25/1, є АТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк"). Суди також зазначили, що матеріалами справи підтверджено факт безпідставного поділу указаного нерухомого майна, у зв`язку із чим були утворені нові нежитлові приміщення, і позивачем цих обставин не спростовано належними, допустимими та вірогідними доказами, а тому відмовили у задоволенні позову.

5.31. Відтак висновки судів попередніх інстанцій у цій справі щодо застосування статті 41 Конституції України та статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зроблені з урахуванням установлених обставин справи та відповідають висновкам Верховного Суду щодо застосування цих правових норм.

5.32. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.

5.33. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

5.34. З огляду на те, що підстави оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 не підтвердилися, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо необхідності здійснення нового розподілу судових витрат, та вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо необхідності скасування додаткового рішення місцевого господарського суду, яким відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Параді" про стягнення витрат на правничу допомогу.

5.35. При цьому Верховний Суд зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.36. Ураховуючи викладене, Верховний Суд закриває касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Параді" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9773/19, оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися після відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Параді" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2020 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2020 у справі № 910/9773/19 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак