ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року м.Дніпро Справа № 908/3263/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

судді: Білецька Л.М., Чередко А.Є.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Боголіп Юлія Володимирівна, довіреність №392 від 14.06.2021 р., адвокат;

від відповідача: Ємельянова Олена Олександрівна, ордер серії ЗП008951 від 07.10.2021 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 року (повний текст складено 31.05.2021 року) у справі №908/3263/20 (суддя Топчій О.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр №3", м. Запоріжжя

про стягнення 27 440,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 року у справі № 908/3263/20 в задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мокрянський кам`яний кар`єр №3" штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у сумі 27 440,00 грн. відмовлено.

Рішення мотивовано необгрунтованістю позовних вимог позивача, який не довів належними доказами обставин неправильного зазначення відповідачем в накладній маси вантажу. Наданий позивачем на підтвердження цих обставин комерційний акт є неналежним доказом у даному спорі, оскільки в порушення п. 10 Правил складання актів, його підписано не уповноваженими на те особами.

Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

На думку скаржника суд помилково зазначив, що комерційний акт №453603/131/7 від 15.10.2020 року є неналежним доказом у даному спорі.

Щодо цього скаржник зазначає, що:

- комерційний акт №453603/131/7 від 15.10.2020 року складений після контрольного зважування вагону №56447691 на проміжній (транзитній) станції Синельниково та був підписаний уповноваженими на те особами - ДС Боровик Н.В., агентом комерційним Барановою О.М. та ДСЗ Чайка О.Є. ( замість начальника вантажного району відповідно до наказу начальника станції від 25.02.2020 року №102);

- Статутом залізниць України та Правилами не визначено, що начальник станції та начальник вантажного району повинні бути присутніми при зважуванні, натомість п.10 Правил складання актів передбачено їх обов"язок з підписання складених станцією комерційних актів;

- у разі, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району, то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці цих актів;

- акти загальної форми, на підставі яких в подальшому був складений спірний комерційний акт, підписані агентом Барановою О.М., ОВР Тищенко С.О., ВОХР станції Скрибченко А.М, що відповідає вимогам чинного законодавства;

- в розділі "Є" акту міститься відмітка станції призначення, що відповідає вимогам п.12 Правил складання актів, тому останній підписаний уповноваженими працівниками залізниці в порядку п.10 Правил та з дотриманням вимог чинного законодавства України; розділ "Є" акту підписано заступником начальника станції Мурсаловим З.А., комерційними агентами Сиренко З.І. і Дигало Н.І., на підтвердження повноважень яких було надано посадову інструкцію.

Також скаржник зазначає, що він був позбавлений можливості подати розпорядження №18 від 21.03.2019 року на підтвердження повноважень вказаних вище осіб під час розгляду справи у суді першої інстанції з об"єктивних причин, тому просить долучити цей доказ до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції.

Апелянт просить скасувати оскаржуване ним рішення, ухвалити нове рішення про задовлення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення місцевого господарського суду обгрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задволення .

Відповідач посилається на те, що:

- основним документом у даному у спорі є комерційний акт, тому, враховуючи його неправильне складання, він не може бути підставою для матеріальної відповідальності відповідача; місцевий господарський суд обгрутовано визнав цей акт неналежним доказом у справі;

- жоден з доданих позивачем документів не містить інформацію про наявність повноважень у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на здійнснення перевірки вантажу та складання актів загальної форми;

- доводи позивача про необов"язковість участі підписантів акту ОСОБА_3 та Чайка Н.В. у перевірці вантажу є необгрунтованими;

- позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не надано доказів наявності у Мурсалова З.А., Сиренка З.І. та Дигало Н.І. повноважень на підписання розділу "Є" комерційного акту; докази неможливості подання відповідних доказів позивачем не надані, тому відсутні підстави для долучення їх при розгляді справи у суді апеляційної інстанції;

- станція Рубіжне позбавлена можливості здійснювати перевірки вантажу у зв"язку з відсутністю власних вагів;

- акт підписано працівниками залізниці, які фактично не здійснювали перевірку, а лише формально заповнили розділ "Є" комерційного акту задля підтвердження даних з розділу "Д";

- неправильне складання акту позбавляє залізницю можливості застосування та стягення штрафних санкцій з товариства.

Також відповідачем подані заперечення щодо долучення до матеріалів справи нових докуменів з підстав, аналогічних тим, що були зазначені у відзиві.

У відповіді на відзив залізниця вказує, що комерційний акт складено та підписано уповноваженими на це особами, він відповідає за формою та змістом Статуту залізниць України та Правилам складання актів, а тому є належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу. Зважування вагону №56447691 відбулося на вагонних вагах вантажоодержувача, що не заборонено Правилами видачі вантажів.

02.09.2021 року позивачем подані пояснення до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що відповідач дійшов помилкового висновку стосовно того, що позивачем здійснювалося зважування вагону окремо від вантажу, і таке твердження є непідтвердженим припущенням відповідача.

Інші обставини, викладені у цих поясненнях, збігаються з обставинами, викладеними залізницею в апеляційній скарзі та у відповіді на відзив.

13.09.2021 року від ТОВ "Мокрянський кам`яний кар`єр №3" на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на пояснення позивача.

В цих запереченнях йдеться про те, що норма Правил видачі вантажів, на яку посилається скаржник, не може бути реалізована на теперішній час, у зв`язку з зупиненням деяких пунтків цих Правил. Тому залізниця не вправі здійснювати перевірки (зважування) вантажу на вагах сторонніх підприємств, установ та організацій.

Крім того, за твердженням товариства, для засвідчення результатів перевірки (зважування) вантажу, працівнику залізниці необхідно взяти участь у такій перевірці, що є першочерговим обов`язком.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2020 року зі станції Ростуща Придніпровської залізниці відповідач у справі - ТОВ "Мокрянський кам`яний кар`єр №3" здійснив відправлення вагону №56447691 за накладною №47058003 на станцію Рубіжне Донецької залізниці.

У накладній № 47019716 від 20.10.2020 року вантажовідправником ТОВ "Мокрянський кам`яний кар`єр №3" вказана маса вантажу (графа 24 накладної) 487700 кг, код вантажу 232465 (графа 23 накладної) найменування вантажу: "щебень гранитный фракции 10х20. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 3.1. схева Д гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу мастер ППУ Тонконог В.А. Власник (орендар, оператор) вагонів див. відомість. Насипом. ", (графи 20,21, 22 накладної), у графі 26 накладної зазначено, спосіб визначення маси: на вагонних весах (150 т) ".

Вантаж завантажено вантажовідправником (графа 28 накладної), без оголошення вартості (графа 27 накладної).

В процесі перевезення вантажу 15.10.2020 року на проміжній станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці в результаті контрольного зважування вагонів виявлено різницю в масі вантажу між фактичною та зазначеною в перевізному документі.

Відповідно до Правил складання актів (ст. 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за №567/6855, за результатами контрольних зважувань 15.10.2020 року працівниками залізниці складено комерційний акт № 453603/131/7.

Згідно з розділом "Д" вказаного комерційного акту міститься наступна інформація: по документу значиться насипом щебень гранітний фракції 10х20 в вагоні 56447691 тара 23200 кг, нетто 69400 кг. Фактично виявилось: насипом щебень гранітний брутто 92100 кг, тара з документа 23200 кг, нетто 68000 кг, що менше даних, вказаних в документі на 1400 кг. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,6-0,8 м, хвилеподібне. Вантаж не маркований…Вагон технічно справний, люк щільно закритий, течі вантажу немає. При зважування та огляді були присутні агент комерційний Баранова О.М., ОВР Тищенко С.О., ВОХР станції Синельникове-1 Скрибченко А.М. Посада НВР в штатному розкладі не передбачена.

Вказаний комерційний акт підписано всім складом комісії, а саме: ДС ОСОБА_3 , ДСЗ ОСОБА_4 , агентом ОСОБА_5 ..

При прибутті вищезазначених вагонів на станцію призначення проведено видачу вагонів та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційного акту, відповідно до якого під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено.

Отже, комерційним актом підтверджено факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній.

Позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 47058003 у вагоні 56447691 нарахував відповідачу штраф у розмірі 27 440,00 грн з розрахунку: 5488,00х5=27440,00 грн, де 5488,00 провізна плата за вагон від станції Ростуща Придніпровської залізниці до станції Рубіжне Донецької залізниці; 5 кількість провізних плат.

Сума штрафу відповідачем не сплачена.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст.307 Господарського кодексу України).

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються: Законом України "Про транспорт"; Законом України "Про залізничний транспорт"; Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (далі Статут); Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі Правила); Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року за № 334; Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 861/5082; Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 862/5083.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Згідно із ч.1 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до норм ст.37 Статуту і п.5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажів визначається відправником.

Положеннями ст.37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 Правил приймання вантажів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

Згідно зі ст.122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (ст.129 Статуту).

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Щодо досліджуваної справи, то як зазначено вище, по прибутті вагонів на проміжну станцію Синельникове-1 Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт № 453603/131/7 від 15.10.2020 року.

Вказаний акт у розділі "Є" підписали заступник начальника станції Мурсалов З.А., комерційні агенти Сиренко З.І. та Дигало Н.І.

Пунктом 12 Правил складання актів визначено, що якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, вказаних у п. 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Відповідно до п.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, вказаним пунктом Правил складання актів чітко передбачено посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти.

В той же час, комерційний акт №453603/131/17 від 15.10.2020 року в розділі "Є" підписали заступник начальника станції Мурсалов З.А. та агентами комерційними Сиренко З.І. і Дигало Н.І., на підтвердження повноважень яких в матеріалах справи міститься копія посадової Інструкції агента комерційного станції Рубіжна, затвердженої 26.02.2018 року (т.1, а.с.215-223).

Таким чином, в порушення п. 10 Правил складання актів на станції призначення розділ "Є" комерційного акту №453603/131/17 від 15.10.2020 року, підписали два агенти комерційних замість передбачених (вповноважених) Правилами посадових осіб. З вказаної вище Інструкції не вбачається наявність повноважень у комерційних агентів на підписання комерційних актів.

Одночасно, п. 10 Правил передбачено, що у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Між тим, з цього пункту Правил слід зробити висновок, що залучені вони можуть бути поряд з трьома підписантами, які обов`язково повинні засвідчити акт, а не замість них.

На думку колегії суддів є законним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що комерційний акт № 453603/131/7 від 15.10.2020 року в розділі "Є" підписано неуповноваженими особами. За таких обставин він не є належним доказом на підтвердження правомірності позовних вимог.

Щодо клопотання скаржника про долучення до справи в суді апеляційної інстанції розпорядження №18 від 21.03.2019 року, відповідно до якого агента комерційного Дигало Н.І. уповноважено на підписання комерційного акту замість начальника вантажного району, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на положення ст.ст. 80, 269 Господарського процесуального кодексу України докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідною позовною заявою, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовом.

Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі судом апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку на позивача/скаржника).

Положення ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Таким чином, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

У даній справі в обґрунтування наявності виняткових обставин, які зумовили неподання зазначеного доказу до суду першої інстанції, скаржник послався на відсутність достатньої кількості часу для обробки вхідної поштової кореспонденції і направлення відповідних документів за належністю, спричиненої введенням карантинних заходів і, як наслідок, перебування підприємства у стані простою.

Наведені позивачем обставини неподання до місцевого господарського суду доказів наявності у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повноважень на підписання розділу "Є" комерційного акту не являються такими, що об`єктивно унеможливили своєчасне вчинення такої процесуальної дії, як доведення обставин справи, на які посилається позивач, тому клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи додаткового доказу розпорядження № 18 від 21.03.2019 року, який не був предметом дослідження в суді першої інстанції, відхиляється апеляційним судом.

З огляду на викладене, скаржник не довів заявлені ним доводи та не спростував висновки оскаржуваного ним рішення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тому оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 року у справі № 908/3263/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 16.11.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М.Білецька

Суддя А.Є. Чередко