ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" листопада 2021 р. Справа № 911/3330/21

Суддя Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт", 03189, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 58-А

до Фізичної особи-підприємця Сафоник Ганни Валеріївни, АДРЕСА_1

про стягнення 51 082,78 грн заборгованості за договором суборенди № 127 від 01.07.2017

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Поінт" звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Сафоник Ганни Валеріївни про стягнення 51 082,78 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо здійснення повного та своєчасного розрахунку з позивачем за договором суборенди № 127 від 01.07.2017, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 34 366,63 грн основного боргу, 4 921,49 грн пені, 3 425,75 грн 3 % річних та 8 368,91 грн інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що вказана позовна заява не підсудна Господарському суду Київської області з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом та приписами частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, частиною третьою статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність деяких справ - спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, в якій розглянуто питання щодо виключної підсудності розгляду справ, які виникають щодо нерухомого майна.

Приписами частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 № 911/2390/18 зроблено наступні висновки: за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.01.2020 у справі № 910/10647/18. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 Господарського процесуального кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Отже, приймаючи дану постанову, Велика Палата Верховного Суду чітко визначила, що будь-який спір, предметом якого є нерухоме майно, яке, в свою чергу, не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення, розглядається за виключною підсудністю, за місцем знаходження такого нерухомого майна.

Як вбачається з позовних матеріалів, а саме договору суборенди № 127 від 01.07.2017, нежитлове приміщення № 125, площею 83,7 кв. м, яке відповідачем було взято у строкове платне користування, і за яке, в подальшому, не внесено плату за користування, у зв`язку чим позивач і звернувся з даним позовом до суду, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати мають явний та очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном (нежитловим приміщенням № 125), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А.

За таких обставин, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, з огляду на те, що нерухоме майно, щодо якого виник спір, розташоване за адресою: м. Київ, Ломоносова, 58-А, даний спір відноситься до юрисдикції Господарського суду міста Києва.

Пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (частина шоста статті 31 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви б/н від 11.11.2021 за позовом ТОВ "Сервіс-Поінт" до ФОП Сафоник Ганни Валеріївни про стягнення 51 082,78 грн заборгованості підлягають передачі за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись статтями 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

Матеріали позовної заяви б/н від 11.11.2021 та додані до неї документи передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарському суду міста Києва (01054, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького,44-В).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 15.11.2021