ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р. Справа № 916/2687/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/2687/21 за позовом Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Вікспромгруп (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 18) про стягнення 78715,48грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог з врахуванням письмових пояснень від 08.11.2021 за вх.№29618/21 зазначає, що 20.09.2018 між АТ Державна продовольчо-зернова корпорація України та ТОВ Вікспромгруп укладено договір складського зберігання зерна №47-ЗБ/2018 на виконання умов якого відповідач передав на зберігання позивача 447910,00 кг сої, що підтверджується складською квитанцією №349 від 26.09.2018. Позивач вказує, що зерновим складом були надані послуги на загальну суму 78715,48 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №202 від 30.09.2018, №214 від 31.10.2018, №248 від 30.11.2018. №19 від 28.02.2019. Також позивачем відзначено, що зазначені акти відповідачем не підписано та вмотивованої відмови від їх підписання не надано, однак на думку позивача складання акту виконаних робіт (наданих послуг) не є підставою для виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин у даному випадку, оскільки правовідносини виникають саме з договору між сторонами про надання послуг зі зберігання та з факту надання послуг зі зберігання, що підтверджується складською квитанцією №349 від 26.09.2018. Позивач вказує, що при складанні складської квитанції №349 від 26.09.2018 допущено описку та помилково зазначено дату договору складського зберігання зерна не 20.09.2018, а 26.09.2018. В підтвердження помилковості зазначення дати договору, позивач вказує, що на підприємстві останнього було проведено обшук та вилучено оригінал спірного договору, дата якого 26.09.2018 та інших договорів укладених з ТОВ Вікспромгруп окрім договору про складське зберігання зерна №47-ЗБ/2018 від 20.09.2018 на підприємстві відсутні.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду від 07.09.2021 судом було надіслано на офіційну поштову адресу відповідача, що зазначена у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 15.11.2021. Зазначену ухвалу повернуто поштою до суду з поміткою, що адресат за вказаною адресою не знаходиться. Також, на сайті Господарського суду Одеської області розміщено публікацію про повідомлення відповідача про розгляд справи №916/2687/21.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/2687/21 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 07.09.2021 відкрито провадження у справі №916/2687/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Клопотання позивача про надання оригіналів документів для огляду суду за вх.№25373/21 від 24.09.2021 судом було задоволено.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

20.09.2018 між АТ Державна продовольчо-зернова корпорація України (надалі-Зерновий склад) та ТОВ Вікспромгруп (надалі-Поклажодавець) було укладено договір складського зберігання зерна №47-ЗБ/2018 згідно умов якого Поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а Зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених Договором. Зерно, згідно цього Договору - плоди зернових, зернобобових, насіння олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей. Кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються Зерновим складом Поклажодавцю відповідно до умов Договору (п.п.1.1., 1.2., 1.3. договору).

Згідно п.п.3.2., 3.3., 9.2., 9.3., 9.4., 9.6., 9.8., 16.1., 16.3., 16.5. договору складського зберігання зерна №47-ЗБ/2018 від 20.09.2018 Зерновий склад видає Поклажодавцю складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після передачі зерна на зберігання. Поклажодавець зобов`язаний своєчасно розраховуватися за надані йому послуги з приймання, оформлення, доробки, зберігання, відвантаження зерна та надання додаткових послуг пов`язаних із зберіганням зерна. Розрахунки за надані послуги здійснюються в безготівковій формі, в національній валюті України - гривні з урахуванням податку на додану вартість. Тарифи на послуги Зернового складу представлені у Додатку № 1 до Договору, і є складовою та невід`ємною частиною Договору. Поклажодавець сплачує вартість послуг Зернового складу, пов`язаних з прийманням, очищенням, знезараженням, сушінням зерна при передачі такого зерна на зберігання з моменту видачі складського документу на таке зерно, а також сплачує вартість послуг Зернового складу по зберіганню зерна щомісячно, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. Оплата здійснюється з розрахунку залікової ваги зерна. У випадку, якщо фактична вага зерна, внаслідок проведення доробки чи природного убутку відрізняється від залікової, що підтверджується відповідним актом-розрахунком, наданим Поклажодавцем, оплата за зберігання з моменту підписання такого акту здійснюється з розрахунку фактичної ваги зерна, вказаної у такому акті. Зерновий склад може виставляти рахунки на оплату наданих послуг. Відсутність рахунку Зернового складу на дату оплати, визначену згідно Договору, не звільняє Поклажодавця від обов`язків по оплаті вартості послуг Зернового складу. Сторони укладають і підписують Акт приймання-передачі наданих послуг до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем в якому були надані послуги. У випадку не підписання Поклажодавцем Акту приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його підписання протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання, Акт приймання-передачі наданих Послуг вважається підписаним, а Послуги зазначені в Акті - прийнятими без зауважень Поклажодавцем. Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до « 31» травня 2019 року, а в частині виконання зобов`язань про нерозголошення конфіденційної інформації - згідно відповідних умов Договору. Зміни до договору можуть бути внесені лише за згодою Сторін, шляхом укладання Додаткової угоди до Договору. Договір може бути розірваний за згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди або в односторонньому порядку за ініціативою однієї із Сторін, при чому сторона яка ініціює розірвання Договору письмово повідомляє іншу Сторону про це за 20 календарних днів.

Підписаними сторонами додатками №.№1, 2 до договору №47-ЗБ/2018 від 20.09.2018 встановлено тарифи на послуги зернового складу та показники якості зерна для розрахунків залікової ваги та нарахувань за послуги.

Згідно складської квитанції №349 від 26.09.2018 позивачем на підставі договору складського зберігання від 26.09.2018 прийнято сою 2018 заліковою вагою 447910кг.

Відвантаження сої на склад позивача підтверджено товаро-транспортними накладними №81-81 від 27.09.2018, №82-82 від 27.09.2018, №83-83 від 27.09.2018, №84-84 від 27.09.2018, №85-85 від 27.09.2018, №86-86 від 28.09.2018, №87-87 від 28.09.2018, №88-88 від 28.09.2018, №89-89 від 28.09.2018, №90-90 від 28.09.2018, №91-91 від 28.09.2018, №92-92 від 28.09.2018, №93-93 від 01.10.2018, №94-94 від 01.10.2018.

Зерновим складом виставлено відповідачу акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 78715,48 грн, а саме: від 30.09.2018 №202, від 31.10.2018 №214, від 30.11.2018 №248, від 28.02.2019 №19.

Відповідно до опису вкладення у експрес накладну, позивачем 31.05.2021 на адресу відповідача направлено рахунок у кількості 3шт та акт здачі-приймання робіт у кількості 6шт, проте у наведеному описі не зазначено дати, номера рахунків та актів здачі-приймання робіт, при цьому до матеріалів справи позивачем не подано вищенаведених рахунків.

16.07.2021 позивачем на адресу відповідача з листом від 16.07.2021 №487 направлено 8 актів здачі-приймання робіт, при цьому у описі вкладення у лист від 16.07.2021 не вказано дати та номери актів, разом з цим, у матеріалах справи №916/2687/21 наявні акти здачі-приймання робіт у кількості 4 шт.

Позивачем направлено відповідачу разом із актами здачі-приймання робіт листи вимоги про сплату заборгованості від 18.08.2021 №583, від 06.12.2018.

Ухвалою Печерського районного суд міста Києва від 05.08.2021 у справі №757/41919/21-к постановлено задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції Волкової П.Г. про проведення обшуку за місцем знаходження філії АТ ДПЗКУ Володимир-Волинський КХП.

Згідно акту приймання-передачі оригіналів документів від 10.08.2021, який є додатком до протоколу обшуку №1 від 10.08.2021 Філія АТ ДПЗКУ Володимир-Волинський КХП передала, а старший слідчий ГСУ НП Войтович Є.М. прийняв оригінали документів, зокрема договір складського зберігання зерна №47-ЗБ/2018 від 20.09.2018.

Із акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2018 по 30.08.2021за договором №47-3Б/2018 від 20.09.2018 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 78715,48 грн, проте даний акт судом не приймається до уваги оскільки останній не підписаний з боку відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення позивача, його мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Договір №47-3Б/2018 від 20.09.2018 за своєю юридичною природою є договором складського зберігання.

Згідно ч.1 ст.936, п.1 ст.946, ч.1 ст.949, ст.957 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. За договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання, укладений складом загального користування, є публічним договором. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.ст.526, 629, 610, 611 ЦК України).

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч.ч.1, 2 ст.73, ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.76 ГПК України).

Так, судом встановлено, що відповідач на підставі договору складського зберігання від 26.09.2018 передав позивачу на зберігання 447910,00 кг сої, що підтверджується наданими позивачем складською квитанцією №349 від 26.09.2018 та товаро-транспортними накладними №81-81 від 27.09.2018, №82-82 від 27.09.2018, №83-83 від 27.09.2018, №84-84 від 27.09.2018, №85-85 від 27.09.2018, №86-86 від 28.09.2018, №87-87 від 28.09.2018, №88-88 від 28.09.2018, №89-89 від 28.09.2018, №90-90 від 28.09.2018, №91-91 від 28.09.2018, №92-92 від 28.09.2018, №93-93 від 01.10.2018, №94-94 від 01.10.2018.

Зерновим складом виставлено відповідачу акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 78715,48 грн, а саме: від 30.09.2018 №202, від 31.10.2018 №214, від 30.11.2018 №248, від 28.02.2019 №19, які були направлені на адресу ТОВ Вікспромгруп згідно наявних в матеріалах справи поштових відправлень. При цьому, відповідачем не надано суду мотивованої відмови від підписання актів здачі-приймання робіт, а тому акти здачі-приймання слід вважати підписаними відповідно до умов п.9.6. договору складського зберігання №47-3Б/2018 від 20.09.2018. Звідси, за умови не оплати відповідачем вартості послуг по зберіганню насіння, вбачається не виконання останнім взятих на себе зобов`язань та відповідно правові підстави по стягненню з відповідача винекненої заборгованості.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ТОВ Вікспромгруп 78715,48грн заборгованості за надані послуги по зберіганню сої обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим, задовольняє їх у повній мірі.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2270,00грн, які підлягають відшкодуванню платнику за рахунок відповідача, внаслідок задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольни повністю позов Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Вікспромгруп (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 18, ) про стягнення 78715,48грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вікспромгруп (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 18, ) на користь Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) 78715 (сімдесят вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) грн 48 коп, заборгованості, 2270 (дві тисячі сімдесят) грн 00 коп судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15 листопада 2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Малярчук І.А. з 22.10.2021 по 08.11.2021 включно на лікарняному та з 09.11.2021 по 12.11.2021 включно у відпустці.

Суддя І.А. Малярчук