ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м.Дніпро Справа № 908/267/21

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Бохан С.О. адвокат, довіреність №б/н від 31.12.2020 р.;

від відповідача: Швець Д.І. адвокат, ордер АР1033174 від 04.03.2021 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 (повний текст складений 28.05.2021, суддя Боєва О.С.) у справі №908/267/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м. Обухів, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро", м. Гуляйполе, Гуляйпільский район, Запорізька область

про стягнення 1 528 255,26 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на свою користь 1 304 295,07 грн. основного боргу за поставлений товар, 99 090,38 грн. 3% річних, 124 869,81 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21 позов задоволено частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 1 304 295,07 грн. основного боргу, 98 987,58 грн. грн. 3% річних, 124 869,81 грн. інфляційних втрат, 22 922,29 грн. судового збору; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" товар на загальну суму 2 304 295,07 грн., який був оплачений відповідачем частково в сумі 1 000 000,00 грн., внаслідок чого його заборгованість перед позивачем склала 1 304 295,07 грн., відповідач доказів оплати вказаної суми не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 1 304 295,07 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних, господарський суд дійшов висновку про їх обгрунтованість, однак здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку встановив, що позивачем було допущено арифметичні помилки, фактично за період 28.04.2019-26.01.2021 до стягнення належить сума 98 987,58 грн., тому вимоги в цій частині задовольняються судом частково на вказану суму.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат за період: травень 2019 року-грудень 2020 року включно в сумі 124 869,81 грн. суд першої інстанції визнав їх обгрунтованими, а розрахунок арифметично правильними, у зв`язку з чим задовольнив їх у заявленому позивачем розмірі.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про розстрочку виконання рішення (в частині визнаної відповідачем заборгованості в розмірі 1 272 279,07 грн. та витрат зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог), господарський суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з посиланням на те, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що надання судом розстрочки буде виправданим та забезпечить реальну можливість виконання судового рішення у даній справі; посилання відповідача на домовленість сторін щодо здійснення остаточних розрахунків за товар після збору врожаю 2021 року документально не підтверджено; скрутний фінансовий стан боржника та посилання на інші обставини не звільняє його від належного виконання зобов`язань перед кредитором; відповідачем не надано доказів на підтвердження фінансового стану, які б свідчили про відсутність реальної можливості виконання рішення через відсутність необхідних коштів.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 1 272 279,07 грн. основного боргу, в іншій частині позовних вимог відмовити; в порядку статті 239 Господарського процесуального кодексу України розстрочити виконання рішення суду наступним чином: до 10.08.2021 - 500 000,00 грн., до 10.09.2021 - 500 000,00 грн., до 01.10.2021 - 272 279,07 грн. та витрати зі сплати судового збору розподілити пропорційно до розміру задоволених вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" здійснено поставку товару за 14 видатковими накладними на загальну суму 2 272 279,07 грн., однак відповідач заперечував отримання товару за 15-ю видатковою накладною № 37069 від 15.10.2019 на суму 32 016,00 грн., між тим, господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення жодні документи, які б підтверджували факт перевезення, зберігання, передачі товару відповідачу, не досліджувались, висновки суду про наявність спірної поставки товару обґрунтовані виключно наявністю у позивача копії довіреності №86 від 15.10.2019 (дійсна до 24.10.2019) на отримання товарно- матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" з номенклатурою, ідентичною тій, що вказана у непідписаній відповідачем видатковій накладній та у зареєстрованій позивачем податковій накладній № 670 від 15.10.2019, в якій відображено здійснення господарської операції з поставки покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" товару.

За доводами відповідача, наявність вказаної довіреності у постачальника, навіть в оригіналі, не може свідчити про наявність факту передачі товару, як і про факт передачі товару не може свідчити податкова накладна як документ, що підтверджує ведення податкового обліку з податку на додану вартість в порядку, передбаченому Податковим кодексом України; документи стосовно руху товару позивачем не надавались та господарським судом не вивчались, позивачем не надавалися ні товарно-транспортні документи на перевезення товару, ні показання відповідальних за перевезення осіб тощо. Крім того, апелянт посилається і на те, що

позивач, вважаючи що товар фактично поставлений, не звертався з будь-якими заявами з цього приводу до відповідача, до правоохоронних органів (при відмові відповідача підписати документи на фактично поставлений товар) тощо.

Відповідач посилається на те, що будь-які договори та специфікації до них, як було зазначено за текстом видаткових накладних, сторонами не укладалися, відповідно жоден документ не містить строку оплати поставленого товару, у зв`язку з чим, в силу приписів статті 530 Цивільного кодексу України покупець повинен був оплатити товар протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги позивача; однак позивач жодних вимог протягом 2019-2020 років про оплату товару до відповідача не направляв, що свідчить про те, що сторонами було обумовлено надання такої відстрочки за постачаємий товар, яка була зазначена відповідачем 1 000 000,00 грн. після збору врожаю 2020 року та решти суми після збору врожаю 2021 року, тобто відповідач вважає, що позовна заява позивача була вимогою про сплату товару, відповідно, право нарахування 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасну оплату поставлено товару, повинно було виникнути у позивача починаючи з 8 календарного дня з моменту отримання позовної заяви у лютому 2021 року. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що у відповідача не було обов`язку сплачувати за товар раніше.

На думку відповідача, позивач не довів наявності домовленостей сторін про більш ранню оплату товару починаючи з наступного дня з дати, вказаній у відповідних видаткових накладних, а відсутністю будь-яких вимог про оплату товару за період 2019-2020 роки та відсутністю будь-яких переговорів з приводу такої оплати між сторонами, позивач фактично підтвердив факт домовленостей між сторонами про інший строк оплати товару, до якого домовилися сторони при укладанні договору поставки у спрощеній формі.

Щодо відмови господарським судом в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, скаржник зазначає, що ним було додано до вказаного клопотання бухгалтерську довідку про орендовані сільгоспугіддя №23 від 23.02.2021, якою підтверджується те, що наявних на рахунках відповідача коштів недостатньо для розрахунків з позивачем.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 для розгляду справи №908/267/21 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді Антонік С.Г., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.06.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, Товариству з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги (подання доказів сплати судового збору у сумі 5 759,46 грн.) протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

07.07.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" надійшла заява про усунення недоліків та докази сплати судового збору у сумі 5 759,47 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21; розгляд справи призначено в судове засідання на 17.08.2021.

13.07.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач посилається на те, що товар за видатковою накладною № 37069 від 15.10.2019 на суму 32 016,00 грн. був поставлений, факт отримання товару підтверджує роздруківка податкової накладної № 670 від 15.10.2019, оскільки дана податкова накладна реєструвалася в Єдиному реєстрі податкових накладних за допомогою вказаного програмного забезпечення, то відповідач отримав і не відхилив податкову накладну, відповідно, визнав, що товар за договором отримав.

Позивач посилається на те, що на підтвердження факту отримання відповідачем товару за вищевказаною видатковою накладною надано до суду копію довіреності № 86 від 15.10.2019 (яка була дійсна до 24.10.2019) на отримання товарно-матеріальних цінностей, а та обставина, що вказана довіреність, яка є в наявності у позивача, свідчить про те, що вона була передана відповідачем позивачу при отриманні відповідного товару, зазначеного у непідписаній видатковій накладній.

За доводами позивача, відповідачем не було надано жодних доказів про наявність усних домовленостей між сторонами щодо поставок товару та строків оплати за переданий товар, крім суб`єктивних тверджень відповідача.

На думку позивача, факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар, у зв`язку з чим загальні положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, як стверджує відповідач, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки термін виконання зобов`язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), встановлений спеціальною нормою права (стаття 692 Цивільного кодексу України). Крім того, як зазначає позивач, нарахування 3% річних та індексу інфляції були правомірно розраховані позивачем, які нараховувались саме з наступного дня отримання товару відповідачем.

Позивач зазначає, що пред`явлення претензії є правом, а не обов`язком сторони спору та не є обов`язковим перед зверненням з позовом до суду, відповідно, посилання відповідача на застосування статті 530 Цивільного кодексу України є безпідставними та незаконними.

Також позивач заперечує щодо розстрочки виконання рішення суду, оскільки товар був поставлений ще у 2019 році і у відповідача було достатньо часу, щоб добровільно розрахуватись за поставлений товар.

13.07.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" адвоката Бохана Сергія Олександровича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28.07.2021 розпорядженням керівника апарату суду, у зв`язку із відпусткою суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В., відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/267/21 з метою дотримання процесуального строку на вчинення відповідної дії, а саме призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 справу №908/267/21 передано колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2021 (колегія суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.) вирішено судове засідання у справі, призначене на 17.08.2021 о 10:30 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" адвоката Бохана Сергія Олександровича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

12.08.2021 через систему "Електронний суд" (16.8.2021 засобами поштового зв`язку "Укрпошта") до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині виконаних зобов`язань, в якому відповідач зазначив, що 09.09.2021 перерахував позивачу 1 272 279,07 грн. основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням №171 від 09.08.2021, у зв`язку з чим предмет спору між сторонами в даній частині відсутній, просить на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закрити провадження у справі № 908/267/21 в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 272 279,07 грн.

16.08.2021 розпорядженням керівника апарату суду, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну суддів-членів колегії, а саме вихід з відпустки суддів Антоніка С.Г. та Березкіної О.В., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №908/267/21.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.08.2021 справу № 908/267/21 передано колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді: Антонік С.Г., Березкіна О.В.

В судовому засіданні 17.08.2021 оголошено перерву в судове засідання до 12.10.2021.

24.09.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" адвоката Швець Дмитра Івановича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2021 (колегія суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, оповідач), судді: Антонік С.Г., Березікна О.В.) вирішено судове засідання у справі, призначене на 12.10.2021 о 12:30 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" адвоката Швець Дмитра Івановича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

28.09.2021 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" адвоката Бохан Сергія Олександровича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2021 (колегія суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді: Антонік С.Г., Березікна О.В.) вирішено судове засідання у справі, призначене на 12.10.2021 о 12:30 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" адвоката Бохан Сергія Олександровича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

У судовому засіданні 12.10.2021 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила перерву у судове засідання до 16.11.2021 о 09:30 год.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.11.2021 заслухано пояснення представників позивача та відповідача, представником позивача підтримані заперечення на апеляційну скаргу, представником відповідача підтримано вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні 16.11.2021, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" товар на загальну суму 2 304 295,07 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 14655 від 26.04.2019 на суму 470 317,46 грн.;

- № 14666 від 26.04.2019 на суму 155 206,93 грн.;

- № 14674 від 26.04.2019 на суму 27 567,84 грн.;

- № 14786 від 30.04.2019 на суму 18 998,88 грн.;

- № 20433 від 28.05.2019 на суму 220 467,52 грн.;

- № 21308 від 29.05.2019 на суму 20 683,74 грн.;

- № 32094 від 30.08.2019 на суму 526 777,30 грн.;

- № 32096 від 30.08.2019 на суму 137 484,00 грн.;

- № 32093 від 30.08.2019 на суму 396 553,92 грн.;

- № 32480 від 02.09.2019 на суму 71 648,64 грн.;

- № 33581 від 09.09.2019 на суму 104 946,66 грн.;

- № 34063 від 12.09.2019 на суму 85 497,48 грн.;

- № 34613 від 18.09.2019 на суму 34 428,24 грн.;

- № 36613 від 02.10.2019 на суму 1 700,46 грн..;

- № 37069 від 15.10.2019 на суму 32 016,00 грн.

Зазначені видаткові накладні, крім накладної № 37069 від 15.10.2019 на суму 32016,00 грн., підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Так, відповідно до вищевказаних накладних, особою, яка їх підписала від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" значиться директор Жовніренко Олександр Іванович, номер та дата довіреностей відображені у кожній накладній.

Отримання товару за вказаними накладними, за виключенням накладної № 37069 від 15.10.2019 на суму 32 016,00 грн., відповідачем не заперечується.

Видаткова накладна № 37069 від 15.10.2019 на суму 32 016,00 грн. відповідачем не підписана, останній отримання товару на вказану суму не визнає.

У видатковій накладній № 37069 від 15.10.2019 відображено відомості про передачу продавцем покупцю наступного товару: "Агрітокс, РК" в кількості 230 л на суму 32 016,00 грн., в т.ч. ПДВ 5336,00 грн. В графі "Отримав" вказано: "Директор Жовніренко Олександр Іванович, за довіреністю № 86 від 15.10.2019".

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довіреності № 86 від 15.10.2019 (дійсна до 24.10.2019), яка надана позивачем на підтвердження факту отримання відповідачем товару за вказаною видатковою накладною, Товариство з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" уповноважило Жовніренко Олександра Івановича на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" цінностей за додатком до договору № 75/19-3 від 22.03.2019, а саме отримання цінностей: "Агрітокс,РК" в кількості 230 л (а.с. 28, т.1).

Довіреність підписана керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" Жовніренко Олександром Івановичем та головним бухгалтером Кулик Аллою Григорівною, містить печатку вказаної юридичної особи.

15.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" зареєструвало податкову накладну № 670, в якій відображено здійснення господарської операції з поставки покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" товару: "Агрітокс,РК" в кількості 230 л, на суму 26 680,00 грн. ( без врахування ПДВ ), ПДВ 5 336,00 грн. , а всього - на суму 32 016,00 грн.

10.11.2020 відповідач згідно з платіжним дорученням № 1201 перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 1 000 000,00 грн. в рахунок оплати поставленого позивачем товару, з призначенням платежу: "За насіння ріпаку та ЗЗР згідно договору № 75/19-3 від 22.03.2019, в т.ч. ПДВ 20 % 166 666.67" (а.с. 25, т.1).

Посилаючись на несплату відповідачем вартості поставленого йому товару, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулося з позовом до Господарського суду Запорізької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на свою користь 1 304 295,07 грн. основного боргу, 99 090,38 грн. 3% річних, 124 869,81 грн. інфляційних втрат.

За наслідками розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" Господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частини 1, 2 ст. 642 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, фактично між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб укладено договір поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із статтями. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений зазначеною спеціальною нормою, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що встановлено факт отримання товару відповідачем, відповідно, наявні в матеріалах справи видаткові накладні є підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар, тому обов`язок з проведення розрахунків за отриманий товар, повинен бути виконаний відповідачем одразу після прийняття останнім товару за видатковими накладними.

Відповідач визнав заборгованість в сумі 1 272 279,07 грн., однак в сумі 32 016,00 грн. не визнає заборгованість, оскільки заперечує отримання товару за видатковою накладною №37069 від 15.10.2019 на суму 32 016,00 грн. та посилається на те, що вказана видаткова накладна не підписана зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро".

Як вже зазначалось, матеріали справи містять копію довіреності № 86 від 15.10.2019 (дійсна до 24.10.2019), виданої директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" Жовніренко Олександру Івановичу, а також зареєстровану позивачем податкову накладну № 670 від 15.10.2019, в якій відображено здійснення господарської операції з поставки покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю " Основа-Агро" товару: "Агрітокс,РК" в кількості 230л, на суму 26 680,00 грн. ( без врахування ПДВ ), ПДВ 5 336,00 грн. , а всього на суму 32 016,00 грн.

Згідно з п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зі змінами, внесеними наказом МФУ № 565 від 20.06.2018, первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

В пункті 2.5 цього Положення, зокрема, визначено, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Отже довіреність на отримання матеріальних цінностей є документом, який фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства певну кількість цінностей, зазначених згідно з переліком.

Між тим суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком господарського суду про те, що та обставина, що вищезазначена довіреність № 86 від 15.10.2019 є в наявності у позивача (продавця) свідчить про те, що вона була передана йому відповідачем (покупцем) при отриманні відповідного товару.

Так, ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Належність доказів спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, тобто, судам під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Надана позивачем зареєстрована податкова накладна № 670 від 15.10.2019 не є доказом, що підтверджує обставини надання послуг та не підтверджує правильність розрахунку заборгованості, оскільки, як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі та не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

У цьому зв`язку колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що видаткова накладна № 37069 від 15.10.2019 не є підтвердженням здійснення позивачем господарської операції з поставки товару відповідачу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в сумі 1 304 295,07 грн., оскільки видаткова накладна № 37069 від 15.10.2019 не містить доказів отримання її відповідачем, посилання місцевого господарського суду на наявність у позивача копії довіреності № 86 від 15.10.2019 на отримання товарно-матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", яка значиться і у спірній видатковій накладній, не свідчить про факт передачі позивачем відповідачу товару.

З урахуванням викладеного, а саме враховуючи недоведення позивачем належними та допустимими доказами факт поставки товару за видатковою накладною № 37069 від 15.10.2019, разом з тим, матеріалами справи підтверджено факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 2 272 279,07 грн. та приймаючи до уваги часткову його оплату відповідачем в сумі 1 000 000,00 грн., заборгованість відповідача перед позивачем станом на час звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" з позовом до Господарського суду Запорізької області становила 1 272 279,07 грн. і саме в цій сумі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про стягнення основної заборгованості є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" з позовом до суду у даній справі, а саме на стадії апеляційного провадження у справі № 908/267/21, Товариство з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" згідно платіжного доручення № 171 від 09.08.2021 перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю " Спектр - Агро " 1 272 279,07 грн., в призначенні платежу: "Часткова оплата основного боргу згідно рішення ГСЗО від 18.05.2021 р. по справі № 908/267/21 у т.ч. ПДВ 20 % 212 046.51 грн. " (а.с. 201, т.1).

Між тим, враховуючи, що часткова оплата товару в сумі 1 272 279,07 грн. згідно з платіжним дорученням № 171 від 09.08.2021 здійснена Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" після ухвалення рішення Господарським судом Запорізької області у справі №908/267/21, апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" про скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21 в частині стягнення 1 272 279,07 грн. та закриття провадження у справі в частині стягнення 1 272 279,07 грн.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними та необгрунтованими доводи скаржника про те, що в жодному документі не зазначено строку оплати поставленого товару, оскільки, враховуючи приписи статті 530 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був оплатити товар протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги позивача, яку останній так і не направив, що свідчить про те, що сторонами було обумовлено надання відстрочки відповідачу оплати за поставлений позивачем товар.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, зокрема, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, у відповідача виник обов`язок оплатити отриманий від позивача товар вже на наступний день після його отримання.

Подання позивачем позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачу копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми Цивільного кодексу України.

Доводи скаржника про наявність між ним та позивачем усних домовленостей щодо строків оплати поставленого товару є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів в підтвердження зазначеного.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми 99 090,38 грн. 3% річних за період: 28.04.2019-26.01.2021 та 124 869,81 грн. інфляційних витрат за період: травень 2019 грудень 2020 включно, колегія суддів зазначає, що як встановлено господарським, нарахування 3 % річних та інфляційних втрат здійснено позивачем на суму простроченої заборгованості, в тому числі на заборгованість, яка була погашена відповідачем 10.11.2020, тобто із порушенням строку оплати (за період з моменту виникнення заборгованості до дня оплати).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевий господарський суд зазначив, що враховуючи те, що факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Судом першої інстанції проведено перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних та встановлено, що позивачем було допущено арифметичні помилки при їх розрахунку, у зв`язку з чим задоволено вказані позовні вимоги в сумі 98 987,58 грн.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку, що він виконаний правильно позивачем, у зв`язку з чим задовольнив вимоги про стягнення з відповідача 124 869,81 грн. інфляційних втрат.

Між тим, враховуючи що апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставне задоволення судом першої інстанції вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості за видатковою накладною № 37016 від 15.10.2019 в сумі 32 016,00 грн., відповідно, нараховані на вказану заборгованість 3 % річних та інфляційні втрати також не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, за результатами якого задоволенню підлягають вимоги про стягнення 98 832,64 грн. 3 % річних та 123 880,35 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи встановлені обставини справи та зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 32 016,00 грн. основної заборгованості, 154,94 грн. 3 % річних, 989,46 грн. інфляційних втрат, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 32 016,00 грн. основної заборгованості, 154,94 грн. 3 % річних, 989,46 грн. інфляційних втрат.

Колегія суддів вважає необгрунтованим клопотання скаржника про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може надати відстрочення або розстрочити його виконання.

Згідно з приписами частин 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Скрутний фінансовий стан боржника не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язань перед кредитором та не робить неможливим виконання рішення суду. Господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано суду належних доказів того, що надання судом розстрочки буде виправданим та забезпечить реальну можливість виконання судового рішення у даній справі, а посилання відповідача на домовленість сторін щодо здійснення остаточних розрахунків за товар після збору врожаю 2021 року документально не підтверджено. При цьому, скрутний фінансовий стан боржника та посилання на інші обставини не звільняє його від належного виконання зобов`язань перед кредитором.

Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження фінансового стану діяльності підприємства, які б свідчили про відсутність реальної можливості виконання рішення через відсутність необхідних коштів.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи майнові інтереси обох сторін, а також факт того, що інфляційні процеси в державі негативно впливають і на майнові інтереси позивача у справі та враховуючи те, що заборгованість у відповідача виникла ще наприкінці у 2019 році, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове скасування рішення Господарського суду Запорізької області, відповідно, апеляційний суд змінює і розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 32 016,00 грн. заборгованості, 154,94 грн. 3 % річних, 989,46 грн. інфляційних втрат, 497,41 грн. судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 32 016,00 грн. заборгованості, 154,94 грн. 3 % річних, 989,46 грн. інфляційних втрат, 497,41 грн. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Викласти перший та другий абзац резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі №908/267/21 в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 1 272 279,7 грн. заборгованості, 98 832,64 грн. 3 % річних, 123 880,35 грн. інфляційних втрат, 22 424,88 грн. судового збору".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" 746,12 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17.11.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна