ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" листопада 2021 р. Cправа № 902/193/14

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за позовом: Заступника прокурора Вінницької області (21050, м. Вінниця, вул.Монастирська, 33) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі Аграрного фонду (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; )

до: Колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке" (вул. Центральна, 6, с.Іллінецьке, Іллінецький р-н, Вінницька обл., 22172, ідент. код 36131454)

про стягнення 1 379 026,50 грн

за участю представників :

від ТОВ "Іллінецьке" : Назаренко С.А. (в режимі відеоконференції)

від відділу Вінницької обласної прокуратури : Рудніцька І.В., прокурор

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/193/14 за позовом Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі Аграрного фонду до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" про стягнення 1 379 026,50 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.04.2014 року у справі №902/193/14 позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" на користь Аграрного фонду 122 400,00 грн. боргу та пені 46 516,50 грн; стягнуто з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" в дохід державного бюджету України 3 378,33 грн. судового збору, провадження в частині стягнення 900 000,00 грн. - суми неповернутого авансового платежу та 310 110,00 грн. - 20 % штрафу припинено.

23.04.2014 року на виконання вказаного рішення судом видано відповідні накази.

Також, ухвалою суду від 14.09.2021 року було відмовлено в задоволенні заяви КСП "Іллінецьке" № 02-36/411 від 20.08.2021 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Вінницької області від 08.04.2014 року по справі №902/193/14, в повному обсязі. Залишено в силі рішення Господарського суду Вінницької області від 08.04.2014 року по справі № 902/193/14.

07.10.2021 року від представника ТОВ "Іллінецьке" на електронну поштову адресу суду надійшла заява № 06/10/2021-1 від 06.10.2021 року (вх. № 01-34/9016/21) про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ по справі №902/193/14.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 року, вищевказану заяву передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 08.10.2021 року призначено заяву представника ТОВ "Іллінецьке" №06/10/2021-1 від 06.10.2021 року (вх. № 01-34/9016/21) про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ по справі № 902/193/14 до розгляду у судовому засіданні на 16.11.2021 року об 11:30 год., та задоволено заявлене у заяві №06/10/2021-1 від 06.10.2021 року клопотання представника ТОВ "Іллінецьке" про участь в судовому засіданні по справі № 902/193/14 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференц-прийому "EasyCon".

На визначену дату в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явилися представники ТОВ "Іллінецьке" та відділу Вінницької обласної прокуратури.

Крім цього, судом встановлено, що 16.11.2021 року на електронну поштову адресу суду від ліквідатора КСП "Іллінецьке" надійшов відзив № 02-36/541 від 12.11.2021 року на заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ.

Також, у відзиві ліквідатор боржника просить суд провести судове засідання по справі № 902/193/14 без участі ліквідатора КСП "Іллінецьке".

Згідно ч. 3 ст. 334 ГПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявної явки представників сторін.

В ході розгляду справи, представник Заявника підтримав вимоги заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ.

Прокурор поклалася на розсуд суду щодо вирішення вищевказаної заяви.

Суд, розглянувши заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ, заслухавши представника Заявника і прокурора, та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом заяви № 06/10/2021-1 від 06.10.2021 року, станом на сьогодні відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі № 902/193/14 у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), номер виконавчого провадження - 43581396.

Разом з тим, 18.08.2021 між Аграрним фондом (Первісний кредитор) та ТОВ "Іллінецьке" (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредитору у зобов`язанні, що виникає по форвардному контракту від 14.12.2012 року № 1246ф на закупівлю Аграрним фондом зерна у сумі 1 068 916,50 грн, що підтверджена ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.08.2017 року по справі № 902/330/17, якою задоволено повністю заяву Аграрного фонду № 40-07/438 від 29.06.2017 року про визнання кредиторських вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/330/17, у розмірі 1 068 916,50 грн, з яких: 1 022 400,00 грн боргу (четверта черга задоволення), 46 516,50 грн пені (шоста черга задоволення), а також 3200,00 грн судового збору (перша черга задоволення).

Відповідно до п. 2 договору, Сторони домовились, що заміна сторони у зобов`язанні вважається такою, що відбулася, а право вимоги вважається відступленим Первісним кредитором Новому кредитору в момент здійснення Новим кредитором повної оплати Первісному кредитору визначеної в п. 1 Договору у розмірі 1 068 916,50 грн, та 3 200,00 грн судового збору.

На виконання цього договору, ТОВ "Іллінецьке" було перераховано на користь Аграрного фонду грошові кошти у розмірі 1 068 916,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1483 від 19.08.2021 року, та кошти у розмірі 3 200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1484 від 19.08.2021 року.

При цьому, кредиторські вимоги Аграрного фонду, заявлені в межах справи про банкрутство КСП "Іллінецьке", що являється правонаступником ДП "СП "Іллінецьке" (питання щодо правонаступництва досліджувалось господарським судом в ухвалі від 14.04.2015 року по даній справі № 902/193/14), виникли у зв`язку із порушенням ДП "СП "Іллінецьке" умов форвардного біржового контракту № 1246ф від 14.12.2012 року.

Також, відповідно до заяви Аграрного фонду з кредиторськими вимогами до боржника, заявлені в межах справи про банкрутство КСП "Іллінецьке" вимоги сформовані з заборгованості ДП "СП "Іллінецьке" у розмірі 122 400,00 грн боргу та 46 516,50 грн пені, підтверджена рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.04.2014 року по даній справі, та у розмірі 900 000,00 грн авансового платежу, що підтверджене постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2014 року по справі №802/419/14-а.

Таким чином, в межах справи № 902/193/14 та № 902/330/17 про банкрутство КСП "Іллінецьке" господарським судом розглядались одні і ті ж правовідносини, які виникли між Аграрним фондом та ДП "СП "Іллінецьке", правонаступником якого є КСП "Іллінецьке".

Отже, відступлення права вимоги за договором відступлення права вимоги б/н від 18.08.2021 року, на переконання Заявника, тягне за собою не лише заміну Аграрного фонду як кредитора в межах справи про банкрутство КСП "Іллінецьке", але і заміну Аграрного фонду як сторони у правовідносинах, що виникли між ним та ДП "СП "Іллінецьке" (КСП "Іллінецьке") у зв`язку із укладенням форвардного контракту № 1246ф від 14.12.2012 року, в тому числі стосовно заборгованості у розмірі 168 916,50 грн.

В даному випадку, у зв`язку із укладенням між ТОВ "Іллінецьке" та Аграрним фондом договору про відступлення права вимоги від 18.08.2021 року, кредитора в цьому зобов`язанні було замінено з Аграрного фонду на ТОВ "Іллінецьке", окрім цього, ТОВ "Іллінецьке" також частково погашено заборгованість ДП "СП "Іллінецьке" за цим форвардним біржовим контрактом.

Враховуючи викладене, Заявник просить суд замінити Аграрний фонд у наказі Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі № 902/193/14, на правонаступника - ТОВ "Іллінецьке"; Замінити Аграрний фонд, який є стороною виконавчого провадження № 43581396 від 05.06.2014 року, відкритого Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі № 902/193/14, про стягнення з ДП "СП "Іллінецьке" (правонаступником якого є КСП "Іллінецьке") на користь Аграрного фонду 122400,00 грн боргу та пені 46 516,50 грн, його правонаступником - ТОВ "Іллінецьке".

Відповідно до відзиву ліквідатора КСП "Іллінецьке" № 02-36/541 від 12.11.2021 року, Боржник не заперечує проти задоволення заяви ТОВ "Іллінецьке", та заміну стягувача у наказі господарського суду та як сторони у виконавчому провадженні.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Згідно матеріалів справи, на виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 08.04.2014 р. у справі № 902/193/14 було видано наказ від 23.04.2014 року щодо стягнення з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" () на користь Аграрного фонду () 122 400,00 грн боргу та пені 46 516,50 грн.

Слід зазначити, що за змістом рішення суду від 08.04.2014 р. у справі № 902/193/14, вказана вище заборгованість, виникла в зв`язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару на підставі укладеного між Аграрним фондом та ДП "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" форвардного біржового контракту від 14.12.2012 року № 1246ф.

Також, матеріалами справи підтверджено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 43581396 з примусового виконання зазначеного вище наказу.

Поряд з цим, згідно наявної в матеріалах справи інформації про виконавче провадження № 43581396, останнє наразі зупинено.

Водночас, ухвалою суду від 14.04.2015 року було замінено Відповідача у справі №902/193/14 (боржника у виконавчому провадженні від 23.04.2014 р. № 902/193/14) - Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" () на його правонаступника - Колективне сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" (ідент. код 36131454).

При цьому, судом встановлено, що 18.08.2021 між Аграрним фондом (Первісний кредитор) та ТОВ "Іллінецьке" (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор відступив, а Новий кредитор набув право вимоги, належне Первісному кредитору у зобов`язанні, що виникло по форвардному контракту від 14.12.2012 року № 1246ф на закупівлю Аграрним фондом зерна у сумі 1 068 916,50 грн, що підтверджена ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.08.2017 року по справі № 902/330/17, якою задоволено повністю заяву Аграрного фонду № 40-07/438 від 29.06.2017 року про визнання кредиторських вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/330/17, у розмірі 1 068 916,50 грн, з яких: 1 022 400,00 грн боргу (четверта черга задоволення), 46 516,50 грн пені (шоста черга задоволення), а також 3200,00 грн судового збору (перша черга задоволення).

На виконання вказаного договору, ТОВ "Іллінецьке" було перераховано на користь Аграрного фонду грошові кошти у розмірі 1 068 916,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1483 від 19.08.2021 року, та кошти у розмірі 3 200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1484 від 19.08.2021 року.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 905/635/18, у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому, такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ "Іллінецьке" на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги, набуло належне Стягувачу - Аграрному фонду право вимоги у цій справі стосовно стягнення заборгованості з Відповідача - КСП "Іллінецьке", яка виникла по форвардному контракту від 14.12.2012 року № 1246ф, а тому наявні підстави для заміни відповідної сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу суду від 23.04.2014 року у справі № 902/193/14.

Так, згідно ч. 1, ч. 2 ст. 334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі № 11/165-09, Справа № 11/165-09, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 917/1339/16.

За змістом правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі "Моргуненко проти України" від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: "Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. "Естіма Джордж проти Португалії" (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

У постанові від 03.11.2020 року у справі № 916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, також зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З огляду на вказане та беручи до уваги те, що викладені у заяві обставини підтверджені наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника ТОВ "Іллінецьке" № 06/10/2021-1 від 06.10.2021 року (вх. № 01-34/9016/21) в частині заміни Аграрного фонду, який є стороною виконавчого провадження № 43581396 від 05.06.2014 року, відкритого Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі №902/193/14 про стягнення з ДП "СП "Іллінецьке" (правонаступником якого є КСП "Іллінецьке") на користь Аграрного фонду 122 400,00 грн боргу та пені 46 516,50 грн, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке".

Стосовно вимоги Заявника про заміну Аграрного фонду у наказі Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі № 902/193/14, на правонаступника - ТОВ "Іллінецьке", суд зазначає наступне.

Згідно з поданою заявою, посилаючись на процесуальні норми, які регулюють питання заміни сторони у виконавчому провадженні, у прохальній частині заяви (п. 2) Заявник, зокрема, просить замінити стягувача у виконавчому документі - наказі суду, тоді як за змістом заяви вбачається саме заміна сторони у виконавчому проваджені.

Суд звертає увагу на те, що за приписами статтей 52, 334 ГПК України, у разі процесуальної заміни сторони у зобов`язанні, заміні підлягає або сторона у справі (стаття 52 ГПК України), або сторона у виконавчому проваджені (стаття 334 ГПК України), в залежності від судової стадії, на якої вирішується питання про правонаступництво.

Отже, положеннями процесуального закону (ГПК України) не передбачена заміна стягувача у наказі суду. Така заміна відбувається автоматично на підставі ухвали суду постановленої відповідно до приписів статті 334 ГПК України.

За цих обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви в частині заміни Стягувача у наказі по даній справі на правонаступника.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ТОВ "Іллінецьке" № 06/10/2021-1 від 06.10.2021 року (вх. № 01-34/9016/21) про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ по справі № 902/193/14.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 11, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву представника ТОВ "Іллінецьке" № 06/10/2021-1 від 06.10.2021 року (вх. № 01-34/9016/21) про заміну сторони у виконавчому провадженні та внесення змін у виконавчий документ по справі № 902/193/14, частково.

2. Замінити Аграрний фонд, який є стороною виконавчого провадження № 43581396 від 05.06.2014 року, відкритого Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі №902/193/14, про стягнення з ДП "СП "Іллінецьке" (правонаступником якого є КСП "Іллінецьке") на користь Аграрного фонду 122 400,00 грн боргу та пені 46 516,50 грн, його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке" (ідентифікаційний код 38373353, вул. Центральна, буд. 15, с. Іллінецьке, Вінницька обл., 22712).

3. Відмовити в задоволенні заяви представника ТОВ "Іллінецьке" № 06/10/2021-1 від 06.10.2021 року (вх. № 01-34/9016/21) в частині заміни Аграрного фонду у наказі Господарського суду Вінницької області від 23.04.2014 року по справі № 902/193/14, на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке" (ідентифікаційний код 38373353, вул. Центральна, буд. 15, с. Іллінецьке. Вінницька обл., 22712).

4. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на електронні поштові адреси учасників справи, а саме : представнику ТОВ "Іллінецьке" Назаренку С.А. - , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Вінницькій обласній прокуратурі - ; Аграрному фонду - ; Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) - .

Згідно ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - КСП "Іллінецьке" (вул. Центральна, 6, с. Іллінецьке, Іллінецький р-н, Вінницька обл., 22712);

3 - ТОВ "Іллінецьке" (а/с 177, м. Черкаси, 18001).