ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021р. Справа № 904/5900/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп», м. Запоріжжя

До: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування», м. Жовті Води

Про: стягнення 36 124, 16 грн.

та

За зустрічним позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування», м. Жовті Води

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп», м. Запоріжжя

Про: стягнення 6 177,55 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Cекретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від ТОВ «Абразив Груп»: не з`явився;

ДП "НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Автоматика та машинобудування»: Тимофієв Є.Л. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Абразив Груп» (позивач) звернувся з позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Автоматика та машинобудування» (відповідач) про стягнення 36 124, 16 грн. (в т.ч.: 30 887, 76 грн. - основна заборгованість; 2 857, 12 грн. - пеня; 1 671, 17 грн. - інфляційні втрати та 708, 11 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором №12с/21/53-142-01-20-01170 від 03.03.20р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 01.07.21р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в справі документами.

ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Автоматика та машинобудування» (відповідач) позовні вимоги визнав в частині основної заборгованості в розмірі 30 887, 76 грн. Одночасно, заперечував проти задоволення іншої частини позовних вимог , зазначаючи, що позивачем пропущено строк позовної давності відносно позовних вимог про стягнення з відповідача пені за видатковими накладними від 01.04.20р. за період з 10.06.21р. по 29.03.21р., а тому за цей період в стягненні пені слід відмовити. Вказував, що позивачем в порушення вимог ч.6. ст. 232 ГК України здійснено нарахування пені за видатковою накладною від 30.04.20р. №963 за період з 08.07.21р. по 29.03.21р., а тому за цей період пені слід відмовити. Також надав контррозрахунок іншої частини пені, розмір якої (за період з 08.07.20р. по 08.01.21р.) склав 906, 70 грн.; конктррозрахунок інфляційних втрат, розмір яких склав 1 671, 17 грн. та контррозрахунок 3% річних, розмір яких склав 708, 11 грн. (а.с.75-77).

ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Автоматика та машинобудування» також звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Абразив Груп» про стягнення 6 177,55 грн. штрафних санкцій (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог за зустрічною позовною заявою) за порушення строків поставки товару за договором №12с/21/53-142-01-20-01170 від 03.03.20р. , який прийнято судом для спільного розгляду з первісним.

Ухвалою суду від 27.07.21р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.08.21р.

ТОВ «Абразив Груп» своїм правом на надання відповіді на первісний позов та відзиву на зустрічний позов не скористався, явку повноважних представників до судових засідань не забезпечив, незважаючи на ту обставину, що про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника ДП НАН «Енергоатом», дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.20р. між ТОВ «Абразив Груп» (постачальник) та ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Автоматика та машинобудування» (покупець) укладено договір №12с/21/53-142-01-20-01170, відповідно до умов якого та специфікації постачальник в квітні 2020р. поставив покупцю продукцію на загальну суму 30 887, 76 грн. (що підтверджується видатковими накладними №721 від 01.04.20р. на суму 11 549, 82 грн. (з ПДВ), №731 від 01.04.20р. на суму 4 391, 46 грн. (з ПДВ) та №963 від 30.04.20р. на суму 14 946, 48 грн. (з ПДВ), а.с.31-34; та довіреностями на отримання товару, а.с.40-45).

Згідно п.3.2. договору сума договору є твердою та становить 30 887, 76 грн. , у т.ч. ПДВ 5 147, 96 грн. Відповідно до п.3.4. договору розрахунок за продукцію здійснюється по узгодженим цінам в національній валюті України протягом 45 банківських днів з моменту проходження вхідного контролю продукції за кількістю та якістю , відповідно до виробничих документів покупця, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, згідно рахунку-фактури, наданого постачальником.

Згідно п. 4.1. договору поставка продукції здійснюється у відповідності до вимог Міжнародних прав тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010» ну умовах DDP-склад покупця: (м. Жовті Води, Дніпропетровська обл., вул. Гагаріна, 4). В п.4.3. договору сторони погодили строк поставки продукції - до 03.04.2020р.

Відповідно до п.5.2. договору в разі порушення покупцем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочки оплати.

Згідно п. 5.3. договору у разі порушення строків чи об`ємів поставок продукції до 20 календарних днів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 1% від вартості продукції , по якій допущено прострочення, за кожен день прострочки, а в разі прострочки поставки понад 20 календарних днів покупець сплачує штраф у розмірі 20% від суми договору.

Відповідно до п.5.13. договору позовна давність щодо стягнення неустойки ( штрафу, пені) відповідно до п.5.3. договору встановлюється тривалістю 2 (два) роки. (а.с.15-21, 22-30).

Однак в порушення прийнятих на себе зобов`язань ДП «НАЕК «Енергоатом» вартість поставленої продукції на загальну суму 30 887, 76 грн. в повному обсязі не оплатив та направлену на його адресу претензію про оплату продукції не задовільнив (а.с.46-47), хоча у своїй відповіді визнав факт наявності вищезазначеної заборгованості (а.с.49-50). У зв`язку чим (згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 30 887, 76 грн.

Окрім того, ТОВ «Абразив Груп» відповідно до п.5.2. договору та приписів ст. 625 ЦК України нарахував ДП «НАЕК «Енергоатом» 2 857, 12 грн. пені ( в т.ч.: 1 120, 89 грн. пеня за видатковою накладною №721 від 01.04.20р., за період з 10.06.20р. по 29.03.2021р.; 426, 18 грн. пеня за видатковою накладною №731 від 01.04.20р. , за період з 10.06.20р. 29.03.2021р.; та 1 310, 05 грн. пеня за видатковою накладною №963 від 03.04.20р., за період з 08.07.20р. по 29.03.2021р.); 1 671, 17 грн. - інфляційні втрати та 708, 11 грн. - 3% річних) .

Судом перевірено правильність визначення ТОВ «Авбразив Груп» розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних ; порушень нарахувань інфляційних втрат та 3% річних не виявлено.

Одночасно, суд не погоджується зі здійсненим позивачем розрахунком пені, оскільки цей розрахунок був здійснений позивачем з порушенням норм чинного законодавства та з частковим пропуском строку позовної давності , виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п.2.1. постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.13р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати. Згідно п.2.5. Пленуму, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.1.12 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.13р. №14 (поміж-іншим): з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Згідно п.4.3. постанови, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором);порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за угодою сторін, тому, зокрема, умови договору, за якими сторони встановили, що така давність обчислюється не з моменту прострочення платежу, а з іншої дати, що визначається шляхом зворотного відрахування шести місяців від дати пред`явлення вимоги, суперечать вимогам закону і не застосовуються судом.

Враховуючи вищезазначене та те, що позивач здійснив нарахування відповідачу пені за період, що перевищує 6 місяців та частковим пропуском строку позовної давності (оскільки позивач звернувся з позовом лише 16.06.21р., а.с.52); суд вважає за необхідне здійснити перерахунок періоду часу, за який пеня підлягає стягненню з відповідача. Внаслідок здійсненого судом перерахунку розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача , становить 1 836, 94 грн. (в т.ч.: 674, 06 грн. пеня за видатковою накладною №721 від 01.04.20р., за період з 16.06.20р. по 10.12.2020р.; 256, 29 грн. пеня за видатковою накладною №731 від 01.04.20р., за період з 16.06.20р. 10.12.2020р.; та 906, 59 грн. пеня за видатковою накладною №963 від 03.04.20р., за період з 08.07.20р. по 08.01.2021р.). В задоволенні позовних вимог щодо іншої частини пені, суд вважає за необхідне відмови як необґрунтованих.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача за первісним позовом 30 887, 76 грн. основної заборгованості; 1 836, 94 грн. - пені; 1 671, 17 грн. - інфляційних втрат та 708, 11 грн. - 3% річних. Всього 35 103, 98 грн.

Стосовно зустрічних позовних вимог ДП НАЕК «Енергоатом» суд зазначає наступне. В пункті 4.3. договору сторони погодили строк поставки продукції - до 03.04.2020р. А згідно п. 5.3. договору у разі порушення строків чи об`ємів поставок продукції до 20 календарних днів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 1% від вартості, продукції , по якій допущено прострочення, за кожен день прострочки, а в разі прострочки поставки понад 20 календарних днів покупець сплачує штраф у розмірі 20% від суми договору.

З наявних в матеріалах справи видаткових накладних №721 від 01.04.20р. на суму 11 549, 82 грн., №731 від 01.04.20р. на суму 4 391, 46 грн. та №963 від 30.04.20р. на суму 14 946, 48 грн. (а.с.31-34) вбачається, що за видатковою накладною №963 від 30.04.20р. ТОВ «Абразив Груп» здійснило поставку товару на суму 14 946, 48 грн. з пропуском строку поставки товару за договором (до 03.04.20р.) прострочка склала 27 днів). У зв`язку з чим, позивач керуючись п.5.3. договору, нарахував відповідачу штраф у розмірі 20% від суми договору в розмірі 6 177, 55 грн. (а.с.144-145). Судом перевірено розрахунок штрафу, порушень при його нарахуванні не виявлено. А тому зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів, що містяться у ч.11 ст.238 ГПК України, суд провів зустрічне зарахування сум, стягнутих за первісним (в розмірі 35 103, 98 грн. + 2205, 89 грн. витрат на сплату судового збору; всього 37 309, 87 грн.) та зустрічним (в розмірі 6 177, 55 грн.+2270, 00 грн. витрат на сплату судового збору; всього 8 447, 55 грн.) позовами та стягнув різницю між ними на користь ТОВ «Абразив Груп», якому присуджено більшу грошову суму .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Первісні позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» (52204, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 4; код ЄДРПОУ ВП: 39688675) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» ( 69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А; ): 30 887, 76 грн. заборгованості; 1 836, 94 грн. - пені; 1 671, 17 грн. - інфляційних втрат; 708, 11 грн. - 3% річних та 2205, 89 грн. витрат на сплату судового збору.

3. В задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача за первісним позовом.

4. Зустрічі позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» (69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А; ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» (52204, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 4; код ЄДРПОУ ВП: 39688675): 6 177, 55 грн. штрафу та 2270, 00 грн. витрат на сплату судового збору.

6. Провести зустрічне зарахування сум, стягнутих на користь сторін, шляхом стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ) в особі відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» (52204, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 4; код ЄДРПОУ ВП: 39688675) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» (69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100-А; ): 28 862, 32 грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення . Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 16.11.2021р.

Суддя Васильєв О.Ю.