ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.11.2021 м. Дніпро Справа № 29/5005/6325/2011

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Білецька Л.М. (доповідач),

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 (повний текст складено 01.09.2021, суддя Владимиренко І.В.) у справі № 29/5005/6325/2011

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Комерсі"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" (м. Дніпро, вул. Краснопільська, 9, )

про визнання грошових вимог у розмірі 200 715 060,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі № 29/5005/6325/2011:

- визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Комерсі" у сумі 4 540,00 грн. (1 черга задоволення) - судовий збір; 200 715 060,00 грн. (1 черги задоволення) - як витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

- зобов`язано ліквідатора включити грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Комерсі" до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Таміра" згідно вимог ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства у розмірі 4 540,00 грн. (1 черга задоволення) - судовий збір; 200 715 060,00 грн. (1 черги задоволення) - як витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- поновити пропущений строк на апеляційне оскарження;

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі № 29/5005/6325/2011 в частині віднесення до першої черги задоволення вимог кредиторів, визнаних грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Комерсі" в розмірі 4 540,00 грн. (судовий збір) та 200 715 060,00 грн. - як витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та постановити нове рішення, яким грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Комерсі" у сумі 4 540,00 грн. (судовий збір) та 200 715 060,00 грн. віднести до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.11.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Білецька Л.М. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

10.11.2021 на електронну пошту суду надійшли заперечення ТОВ "Таміра" проти відкриття апеляційного провадження у зв"язку з тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена Господарським судом Дніпропетровської області 30.08.2021, повний текст складено 01.09.2021.

Таким чином, останнім днем для оскарження ухвали суду було 13.09.2021.

Однак, скаржником апеляційну скаргу подано 29.10.2021, тобто з пропуском визначеного ст. 256 ГПК України десятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали.

Скаржник в апеляційній скарзі просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, зазначає, що не був присутній у судовому засіданні 30.08.2021 під час постановлення оскаржуваної ухвали, її копію не отримував, про наявність ухвали дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень. З метою подальшого оскарження ухвали скаржник листом № 25182/5/20-40-20-06-03 від 24.09.2021 надіслав до суду заяву про надання копії ухвали. Лист Господарського суду Дніпропетровської області № 29/5005/6325/2011/52287/21 від 12.10.2021, яким надіслано ухвалу, отриманий скаржником 21.10.2021.

Водночас, апелянт є учасником справи про банкрутство ТОВ "Таміра", а саме кредитором. Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 у цій справі було визнано грошові вимоги податкових інспекцій, правонаступником яких став апелянт на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021.

Крім того, ліквідатором ТОВ "Таміра" було направлено апелянту Поточний звіт ліквідатора ТОВ "Таміра" Леонова К.Ю. за серпень 2021 вих. № 02-01/5-15 від 08.09.2021, в якому наявна інформація про оскаржувану ухвалу та її зміст. Вказаний звіт апелянт отримав 15.09.2021, що підтверджується накладною №909 від 13.09.2021 і трекінгом "Укрпошта".

Також, прочитавши в Єдиному державному реєстрі судових рішень повний текст ухвали, скаржник не наводить жодних об`єктивних обставин, які б перешкодили йому оскаржити ухвалу в установлений законом строк.

За висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у т.ч. у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Вказані правові позиції ЄСПЛ враховуються Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.07.2020 у справі № 620/3811/19, від 12.10.2021 у справі № 908/1487/21 (908/1624/21), в ухвалах від 08.10.2021 у справі № 5011-69/13195-2012, від 18.08.2021 у справі № 911/1117/20, від 30.07.2021 у справі № 910/4495/20 (910/11126/20), від 15.07.2021 у справі № 904/4030/18.

Так, Касаційний господарський суд у складі колегії суддів Верховного Суду, залишаючи касаційну скаргу без руху, в ухвалі від 18.08.2021 у справі № 911/1117/20 зазначив: "відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 911/1117/20 надіслано судом до реєстру 17.06.2021, зареєстровано 18.06.2021, оприлюднено 22.06.2021. Беручи до уваги те, що повний текст оскаржуваної постанови оприлюднено у встановленому законом порядку, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржник був або мав бути обізнаний з результатом розгляду справи № 911/1117/20 щонайменше з 22.06.2021, проте звернувся до суду касаційної інстанції 13.07.2021, тобто через 21 день. Верховний Суд зазначає, що скаржник не був позбавлений права та можливості раніше ознайомитися з прийнятою постановою від 08.06.2021 та звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах строків, визначених статтею 288 ГПК України, а звернувся тільки 13.07.2021".

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 наголошується, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу.

Колегія суддів також враховує, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом (ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувана ухвала суду першої інстанції зареєстрована 01.09.2021 і оприлюднена 02.09.2021, суд доходить висновку, що скаржник мав можливість дізнатись про результат розгляду справи, а відтак і подати апеляційну скаргу у встановлені процесуальним законом строки.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 37 - 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії", № 52854/39, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд і втручання суду в усталені правовідносини допускається у виняткових випадках.

Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, призведе до порушення принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, тому таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.

Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує, виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду у даній справі зумовлене не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру і залежало виключно від волевиявлення самого скаржника.

Вжиття заходів для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою покладається на апелянта.

Отже, підстави, на які посилається скаржник, визнаються судом неповажними та апелянту надається можливість вказати інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами абз. 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 270 гривень.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом складає 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у даній справі скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 6 810,00 грн. (4 540,00 грн. х 150 %).

Однак, скаржник не надав доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, що підтверджується актом від 03.11.2021 № 551/21, складеним Господарським судом Дніпропетровської області, хоча у додатках до апеляційної скарги такий доказ зазначено.

До того ж, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Разом з тим, до апеляційної скарги скаржником не надано доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів ТОВ "Еліт Комерсі".

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суддя - доповідач доходить висновку про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 232-235, 258, 260 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 у справі № 29/5005/6325/2011 залишити без руху.

Скаржнику протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме:

- письмово вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження;

- надати суду докази сплати судового збору у розмірі 6 810,00 грн.;

- надати суду докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів ТОВ "Еліт Комерсі".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя - доповідач Л.М. Білецька