РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2021справа №910/14873/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/14873/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод суднобудування та судноремонту» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 12; ідентифікаційний код 41028221)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Візіо 21» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 2-А; ідентифікаційний код 32211310)

про стягнення 578 423,94 грн.,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод суднобудування та судноремонту» (далі - Завод) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Візіо 21» (далі - Товариство): 182 554,61 грн. втрат від інфляції; 74 869,33 грн. 3 % річних та 321 000 грн. неустойки, а всього 578 423,94 грн., нарахованих на суму заборгованості, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору від 29.04.2020 №510 (далі - Договір).

Позов мотивовано тим, що:

- 29.04.2020 Товариством (замовник) та Заводом (виконавець) укладено Договір та додаткову угоду від 18.06.2020 №1 (далі - Додаткова угода №1), додаткову угоду від 30.07.2020 №2 (далі - Додаткова угода №2), додаткову угоду від 22.09.2020 №3 (далі - Додаткова угода №3), відповідно до яких виконавець зобов`язався виконати роботи на самохідному судні «Волгоград» в обсязі та на умовах, визначених у Договорі та Додаткових угодах, а замовник - прийняти та оплатити роботи;

- відповідно до умов Договору Завод виконав взяті на себе зобов`язання, що підтверджується підписаними та прийнятими без застережень та зауважень актами виконаних робіт: від 25.09.2020 №64 на суму 799 787,35 грн.; від 29.09.2020 №65 - 1 468 585,40 грн.; від 05.10.2020 №72 - 478 766,56 грн.; від 05.10.2020 №70 - 281 245,77 грн.; від 05.10.2020 №71 - 97 640,96 грн.; від 06.10.2020 №73 - 473 271,22 грн.; від 30.09.2020 №2643 - 1 534,85 грн.;

- замовник оплатив виконані роботи частково у сумі 1 738 030,01 грн., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 1 862 802,10 грн.;

- постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №910/17243/20 було задоволено позовні вимоги Заводу до Товариства щодо стягнення заборгованості за Договором: 1 862 802,10 грн. основного боргу, 133 000 грн. неустойки та 29 937,03 грн. судового збору;

- враховуючи те, що станом на 07.09.2021 (дата підписання позовної заяви), заборгованість, встановлена судовим рішенням, не погашена, позивачем нараховано: 182 554,61 грн. втрат від інфляції за період з червня 2020 року по серпень 2021 року, 74 869,33 грн. 3 % річних за період з 06.05.2020 по 06.09.2021 та 321 000 грн. неустойки за період з 21.10.2020 по 06.09.2021, а всього 578 423,94 грн.

- Завод на адресу Товариства надіслав претензії від 15.09.2020 №638 та від 02.09.2021 з вимогою сплатити суму неустойки, проте відповідач заборгованості не сплатив.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

02.11.2021 до суду надійшов відзив Товариства, в якому останнє заперечило проти задоволення позовних вимог, враховуючи, зокрема, таке:

- у відповідача наявна заборгованість перед позивачем зі сплати боргу за Договором, стягнення якої було предметом судового розгляду у справі № 910/17243/20;

- відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій не може перевищувати шести місяців з моменту прострочення зобов`язання; оскільки судом під час розгляду справи № 910/17243/20 стягнуто неустойку за 133 дні, то позивач може претендувати на неустойку не більше як за 47 днів, що становить 47 000 грн.;

- позивач, посилаючись на порушення відповідачем з 26.06.2020 зобов`язання зі сплати 60% передплати за додаткові роботи, не зазначив, якими положеннями Додаткової угоди №1 передбачено вказане зобовязання;

- відповідач вважав, що строк виконання зобов`язань з проведення повного розрахунку за Додатковою угодою №1 настав після підписання актів виконаних робіт;

- Товариство не отримало копії претензії, яка відповідно до пункту 5.6 є підставлю для сплати неустойки, що свідчить про передчасність заявлених позовних вимог в цій частині;

- позивачем неправильно розраховано індекс інфляції; за розрахунком відповідача сума втрат від інфляції за період з 26.06.2020 по 06.09.2021 становить 174 171,99 грн.;

- разом із тим, визначений Заводом період нарахування втрат від інфляції є необґрунтованим; обов`язок щодо сплати вартості додаткових робіт виник у Товариства з моменту підписання актів виконаних робіт; втрати від інфляції не можуть нараховуватися з червня 2020 за рахунками, виставленими у вересні-жовтні 2020 року, оскільки відповідні грошові зобов`язання у червні 2020 року ще не виникли;

- окрім того, безпідставним є нарахування позивачем 3% річних на суму 1 862 802,10 грн. з 06.05.2020 по 06.09.2021; оскільки нарахування 3% річних не може здійснюватися раніше, ніж виникло відповідне грошове зобов`язання, датою початку здійснення відповідного розрахунку має бути 25.09.2020;

- станом на день складання відзиву Товариством додатково сплачено 401 300 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.09.2021 та 18.10.2021;

- зважаючи на ступінь виконання зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, наслідки порушення зобов`язання, відповідність розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінку відповідача, Товариство просило суд зменшити розмір неустойки на 50% від суми, на яку може претендувати позивач (47 000 грн.), а саме на 23 500 грн.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач 13.10.2021 подав суду для огляду оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви.

Судом досліджено оригінали письмових доказів, встановлено відповідність наявних в матеріалах справи копій поданим оригіналам та листом від 18.10.2021 повернуто оригінали позивачу.

Щодо заявленого Товариством клопотання про проведення розгляду цієї справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке містилося в поданому відповідачем відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Частиною першою та п`ятою статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач посилався виключно на те, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, Товариством не наведено жодних обґрунтувань та не подано доказів, які б давали підстави для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін з огляду на його необґрунтованість.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №910/17243/20 за позовом Заводу до Товариства про стягнення заборгованості за Договором та додатковими угодами до нього у сумі 2 423 832,10 грн., з яких: 2 290 832,10 грн. - основний борг та 133 000 грн. - неустойка, змінено рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2021 (суддя Лиськов М.О.); викладено мотивувальну частину рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/17243/20 у редакції цієї постанови; викладено резолютивну частину рішення у такій редакції: « 1. Закрити провадження у справі №910/17243/20 в частині стягнення основного боргу у розмірі 428 030,00 грн. 2. В іншій частині позов задовольнити. 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Візіо 21" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 2-А, ідентифікаційний код 32211310) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод суднобудування та судноремонту" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 12, ідентифікаційний код 41028221) 1 862 802 (один мільйон вісімсот шістдесят дві тисячі вісімсот дві), 10 грн. основного боргу, 133 000 (сто тридцять три тисячі), 00 грн. неустойки та 29 937 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім),03 грн. судового збору.»

Судовими рішеннями у справі №910/17243/20 встановлено такі обставини.

29.04.2020 Товариством (замовник) та Заводом (виконавець) укладено Договір, за умовами якого:

- виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи в обсязі та у строк згідно з додатком №1 до Договору на самохідному судні «Волгоград» пр. 559Д, що належить замовнику (пункт 1.1 Договору);

- вартість робіт на момент підписання Договору з ПДВ становить 1 011 271,22 грн. (пункт 2.1 Договору);

- вартість робіт та сума Договору за згодою сторін переглядаються при зміні обсягів та складності робіт; зміна вартості робіт оформлюється шляхом укладення додаткової угоди до Договору (пункт 2.2 Договору);

- замовник здійснює передплату робіт на поточний рахунок виконавця відповідно до «Календарного графіку фінансування ремонту» (додаток №2 до Договору); оплата всіх додаткових робіт здійснюється згідно з підписаними додатковими угодами (пункти 3.1 і 3.2 Договору);

- замовник погоджується, що у разі затримки виконання робіт з його вини (несвоєчасне надання технічної документації, несвоєчасне підписання актів дефектування та актів виконаних робіт, неприйняття рішення щодо ремонтних робіт згідно з актами дефектування, ненадання письмової відповіді на запит виконавця, несвоєчасна оплата вартості робіт або додаткових послуг згідно з Договором) він оплачує неустойку у розмірі 1 000 грн. за кожну добу; замовник оплачує неустойку на підставі претензії (пункт 5.6 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання представниками обох сторін та діє до 31.12.2020 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 8.11 Договору).

Додатком №2 до Договору сторонами погоджено календарний графік фінансування виконаних робіт на самохідному судні «Волгоград». Вказаним додатком визначено строк оплати етапів робіт (зокрема, етапи 2-4 оплачуються протягом 3 робочих днів після виставлення рахунку) та порядок їх оплати - 100% передплата згідно з наведеним кошторисом у Додатку №3.

У подальшому, 18.06.2020 сторонами укладено Додаткову угоду №1, якою внесено зміни у Додаток №3 та виключено з нього такі роботи: заміна зовнішньої обшивки судна лист 6мм (без набору) - 100 кв. м. Загальна вартість робіт, виключених з договору, згідно з цією додатковою угодою складає 538 000 грн. Пункт 2.1 Договору змінено в частині вартості робіт та визначено, що всього з ПДВ сума становить 473 271,22 грн.

Пунктом 3 Додаткової угоди №1 сторонами узгоджено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати додаткові роботи згідно з актом дефектування від 14.05.2020 №4-2020. Вартість додаткових робіт на момент підписання Додаткової угоди №1 становить 2 747 139,32 грн. (пункт 4 Додаткової угоди №1).

30.07.2020 сторонами укладено Додаткову угоду №2, відповідно до пунктів 1 та 2 якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати додаткові роботи згідно з актом дефектування від 15.07.2020 № 4/1-2020 загальною вартістю 281 245,77 грн.

22.09.2020 сторонами укладено Додаткову угоду №3, відповідно до пунктів 1 та 2 якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати додаткові роботи згідно з журналом змін Т.156.1.01.101.0079 від 09.07.2020 загальною вартістю 97 640,96 грн.

Позивач виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором та додатковими угодами, доказом чого є підписані та прийняті без застережень і зауважень акти виконаних робіт на загальну суму 3 600 832,11 грн.:

- від 25.09.2020 №64 на суму 799 787,35 грн. (згідно з Додатковою угодою №1);

- від 29.09.2020 №65 на суму 1 468 585,40 грн. (згідно з Додатковою угодою №1);

- від 05.10.2020 №72 на суму 478 766,56 грн. (згідно з Додатковою угодою №1);

- від 05.10.2020 №70 на суму 281 245,77 грн. (згідно з Додатковою угодою №2);

- від 05.10.2020 №71 на суму 97 640,96 грн. (згідно з Додатковою угодою №3);

- від 06.10.2020 №73 на суму 473 271,22 грн. (згідно з Договором);

- від 30.09.2020 №2643 на суму 1 534,85 грн. (згідно з Договором).

Позивачем також було виставлено Товариству рахунки на оплату:

- №1107 від 08.07.2020 на суму 2 747 139,32 грн. за Додатковою угодою №1 з терміном оплати до 15.07.2020;

- №1631 від 05.10.2020 на суму 281 245,76 грн. за Додатковою угодою №2 з терміном оплати до 13.10.2020;

- №1550 від 28.09.2020 на суму 97 640,96 грн. за Додатковою угодою №3 з терміном оплати до 02.10.2020;

- №672 від 27.04.2020 на суму 473 271,22 грн. за Договором з терміном оплати до 05.05.2020;

- №1617 від 30.09.2020 на суму 1 534,85 грн. за Договором з терміном оплати до 12.10.2020.

Остаточно всі роботи за Договором та додатковими угодами до нього виконано позивачем 06.10.2020, що підтверджується актом №73 на суму 473 271,22 грн. Рахунок на оплату виконаних робіт, що відповідає зазначеному акту, виставлено позивачем 27.04.2020. Термін оплати за вказаним рахунком визначено до 05.05.2020, що також відповідає строку оплати, визначеному додатком №2 до Договору - протягом 3 робочих днів після виставлення рахунку. За вказаних обставин, Товариство вважається таким, що прострочило виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт з 06.05.2020.

В результаті неналежного виконання Товариством умов Договору та додаткових угод до нього в частині оплати вартості виконаних робіт в останнього утворилася заборгованість перед Заводом у сумі 1 862 802,10 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені рішенням суду у справі №910/17243/20, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Разом із тим, судом встановлено, що 06.09.2021 позивач направив на адресу Товариства претензію від 02.09.2021 про погашення заборгованості за Договором, в якій просив відповідача перерахувати на поточний рахунок Заводу 321 000 грн. неустойки, нарахованої на підставі пункту 5.6 Договору за період з 21.10.2020 по 06.09.2021. Вказані обставини підтверджуються накладною №879, фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

За приписами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України)).

Частиною четвертою статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина шоста статті 232 ГК України).

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 604 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

ВИСНОВКИ

Як вбачається з позовної заяви, Заводом нараховано:

- 182 554,61 грн. втрат від інфляції на 1 862 802,10 грн. боргу за період з червня 2020 року по серпень 2021 року;

- 74 869,33 грн. 3% річних на 1 862 802,10 грн. боргу за період з 06.05.2020 по 06.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №910/17243/20 встановлено, що термін оплати за остаточно виконані роботи згідно з актом від 06.10.2020 № 73 на суму 473 271,22 грн. визначено до 05.05.2020, у зв`язку з чим Товариство вважається таким, що прострочило виконання зобовязання з оплати виконаних робіт, з 06.05.2020.

Суд не погоджується з розрахунками позивача, оскільки останнім безпідставно нараховано 3% річних та втрати від інфляції за визначений ним період на всю суму заборгованості, яка включає заборгованість Товариства з оплати робіт за Договором та додаткових робіт, погоджених Додатковими угодами №1 - № 3 (всього - 1 862 802,10 грн.). Тоді як з 06.05.2020 відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт за Договором на суму 473 271,22 грн.

Окрім того, враховуючи здійснення відповідачем часткових оплат робіт за Договором та додатковими угодами до нього протягом визначеного позивачем періоду, що позивачем не враховано, суд позбавлений можливості перевірити здійснений Заводом розрахунок 3% річних та втрат від інфляції.

З огляду на наведене позовні вимоги в частині стягнення 182 554,61 грн. втрат від інфляції та 74 869,33 грн. 3% річних є необґрунтованими, документально не підтверджені, а відтак не підлягають задоволенню.

Що ж до позовних вимог в частині стягнення неустойки у сумі 321 000 грн. за період з 21.10.2020 по 06.09.2021 суд виходить з такого.

Пунктом 5.6 Договору передбачено, що у разі затримки виконання робіт з вини замовника (зокрема, несвоєчасна оплата вартості робіт або додаткових послуг згідно з Договором) він оплачує неустойку у розмірі 1 000 грн. за кожну добу; замовник оплачує неустойку на підставі претензії.

Рішенням суду у справі №910/17243/20 з Товариства на користь Заводу стягнуто 133 000 грн. неустойки за період з 26.06.2020 по 20.10.2020.

Разом із тим, постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №910/17243/20 встановлено, що Товариство вважається таким, що прострочило виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт з 06.05.2020.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. З урахуванням наведеного, обґрунтованим є нарахування неустойки за період з 21.10.2020 по 06.11.2020.

Суд відхиляє доводи Товариства стосовно того, що ним не було отримано копії претензії позивача про сплату неустойки, оскільки в матеріалах справи наявні докази направлення претензії від 02.09.2021 на адресу відповідача.

Отже, стягненню з Товариства на користь Заводу підлягає 17 000 грн. неустойки (1 000 грн. х 17 днів = 17 000 грн.); у стягненні ж 304 000 грн. неустойки слід відмовити.

Зважаючи на встановлені обставини, суд також вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді неустойки на 50% від суми, на яку може претендувати позивач (до 23 500 грн. за розрахунком відповідача).

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод суднобудування та судноремонту» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 12; ідентифікаційний код 41028221) до товариства з обмеженою відповідальністю «Візіо 21» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 2-А; ідентифікаційний код 32211310) про стягнення 578 423,94 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Візіо 21» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 2-А; ідентифікаційний код 32211310) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод суднобудування та судноремонту» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 12; ідентифікаційний код 41028221) 17 000 (сімнадцять тисяч) неустойки та 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.11.2021.

Суддя Оксана Марченко