Справа № 925/1546/20
Судді Верховного Суду Кролевець О. А.
щодо постанови Верховного Суду від 06.10.2021 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 (колегія суддів: Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю., Куксов В.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" (далі - ТОВ "Фрезеніус Україна")
до комунального некомерційного підприємства "Перший Черкаський міський центр первинної медико - санітарної допомоги" (далі - Медцентр) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Черкаської міської ради, про стягнення 1 189 868,10 грн.
У судовому засіданні від 06.10.2021 більшістю голосів суддів Верховного Суду було прийнято постанову, якою: касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" задоволено; постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі №925/1546/20 скасовано; рішення Господарського суду Черкаської області від 23.02.2021 у справі №925/1546/20 залишено в силі; стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Перший Черкаський міський центр первинної медико - санітарної допомоги" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" 35 698,00 грн 00 судового збору за подання касаційної скарги; доручено Господарському суду Черкаської області видати наказ.
При прийнятті вказаного судового рішення мною, О. А. Кролевець, було висловлено окрему думку наступного змісту.
Предметом позову у даній справі є вимоги ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" до Комунального некомерційного підприємства "Перший Черкаський міський центр первинної медико - санітарної допомоги" про стягнення 1 189 868,10 грн заборгованості за надані медичні послуги у періоди, які не були охоплені укладеними між сторонами договорами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Фрезеніус Україна" у межах затверджених обласної та міської програм у сфері охорони здоров`я надавало медичні послуги (лікування) з гемодіалізу пацієнтам з хронічною хворобою нирок. Закупівля медичних послуг проводилася за рахунок бюджетних коштів відповідно до законодавства про публічні закупівлі. Замовником послуг та платником виступав відповідач, який уклав протягом 2017-2018 років з ТОВ "Фрезеніус Україна" низку договорів. ТОВ "Фрезеніус Україна" у періоди, які не були охоплені укладеними договорами, не припиняло надавати медичні послуги, пояснюючи це тим, що має статус медичного закладу і не може відмовити в обслуговуванні пацієнтам за направленнями відповідача, оскільки таке лікування передбачає безперервність надання медичних процедур. Відповідач відмовився оплачувати такі послуги і ТОВ "Фрезеніус Україна" звернулося з позовом до суду, стверджуючи про укладення договору з відповідачем у спрощений спосіб.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.02.2021 позов задоволено повністю. Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що оскільки позивачем були надані послуги з проведення гемодіалізу у спірні періоди на виконання програми "Надання медичної допомоги хворим нефрологічного профілю" на 2014-2017 роки" та з урахуванням положень Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", враховуючи, що відповідач не заявив позивачу про припинення надання медичних послуг і є особою, відповідальною за оплату таких послуг, які надавалися облікованим відповідачем пацієнтам на основі підписаних декларацій з сімейним лікарем, відповідач повинен провести повний розрахунок із позивачем за надані медичні послуги з проведення гемодіалізу у спірні періоди.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено. Суд апеляційної інстанції мотивував свої висновки тим, що: виходячи із істотних умов укладених договорів, у відповідача не виник обов`язок по оплаті послуг у спірні періоди; оформлення відносин у спірний період у спрощений спосіб учасниками справи не доведено та такий спосіб не відповідає приписам Закону України "Про публічні закупівлі"; відповідач не є ані відповідальним виконавцем в розумінні обласної програми, ані будь-якою іншою особою, на яку покладався обов`язок зі здійснення розрахунку за надані послуги за вказаною програмою; відповідач не є суб`єктом, у якого обов`язок із фінансування зазначених послуг виникає безпосередньо із загальних та спеціальних норм законодавства. При цьому суд апеляційної інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.03.2021 у справі №910/11847/19, як на останню правову позицію суду касаційної інстанції за релевантністю.

У постанові від 06.10.2021 у даній справі Верховний Суд постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 скасував та залишив в силі рішення Господарського суду Черкаської області від 23.02.2021.

При цьому суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.03.2021 справі №910/11847/19, посилаючись на те, що правовідносини у вказаній справі не є подібними до справи №925/1546/20, яка розглядається.

Вважаю, що вказані висновки є помилковими, враховуючи наступне.

Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі №925/3/7, п. 40 постанови від 25.04.2018 у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі №923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин та об`єкт (предмет).

Так, Верховним Судом розглядалась касаційна скарга у справі №910/11847/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрезеніус Медикал Кер Україна" до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська міська лікарня №2" Чернігівської міської ради про стягнення заборгованості за надані медичні послуги у період, який не був охоплений укладеним між сторонами договором про надання медичних послуг.

При цьому позовні вимоги у справі №910/11847/19, як і у даній справі № 925/1546/20, були обґрунтовані наявністю у відповідача невиконаного обов`язку з оплати фактично наданих позивачем медичних послуг (у період з 16.12.2016 по 31.12.2016, який не був охоплений укладеним між сторонами договором про надання медичних послуг), з посиланням, зокрема, на те, що: - відповідач є уповноваженим замовником медичних послуг з гемодіалізу; - відповідач є одержувачем бюджетних коштів з цільовим призначенням для розрахунку з ТОВ "Фрезеніус Україна", - під час спірного періоду між сторонами продовжували існувати зобов`язальні відносини з надання і оплати послуг, укладені у спрощений спосіб; - пацієнти, яких не відкликали і не перенаправляли, отримали бюджетне безкоштовне лікування у медичному закладі ТОВ "Фрезеніус Україна" з огляду на добросовісність приватного інвестора, що усвідомлює необхідність забезпечення найвищої соціальної цінності - життя і здоров`я людини та відсутності альтернативи для важкохворих в м. Чернігів.

Судами у справі №910/11847/19, як і у даній справі № 925/1546/20, було встановлено, що рішення про перенаправлення хворих на лікування в інший заклад охорони здоров`я не приймалось, позивач не отримував від відповідача жодної заяви, листа про необхідність припинення надання медичних послуг, з огляду на що, позивач вважав, що запит щодо лікування визначеного переліку пацієнтів залишався чинним для позивача і у спірний період.

З урахуванням наведеного, вважаю, що об`єкт (предмет) спору, підстави позову, суб`єктний склад сторін спору та зміст правовідносин у справі № 910/11847/19 є подібними до правовідносин у даній справі № 925/1546/20, а тому відповідні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/11847/19 повинні були бути враховані Верховним Судом під час розгляду даної справи № 925/1546/20.

Так, у постанові від 16.03.2021 у справі №910/11847/19 Верховний Суд дійшов протилежного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" до відповідного комунального некомерційного підприємства про стягнення заборгованості за надані медичні послуги.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив про те, що враховуючи приписи законодавства, комунальний заклад охорони здоров`я, який діє у відносинах із замовлення медичних послуг як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів), є замовником таких послуг в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня, а отже зобов`язання відповідача перед позивачем щодо розрахунку за медичні послуги обмежувались обсягом замовлення за бюджетні кошти, яке (замовлення) відповідало ціні договору.

Також, Верховний Суд дійшов висновку, що відносини між сторонами мали б бути оформлені відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі", що спростовує й висновки про виникнення між сторонами у справі правовідносин у спрощений спосіб та господарсько-правової відповідальності відповідача, який прямо суперечить приписам частини 1 статі 181 ГК України, відповідно до якої допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зазначивши про те, що відповідач не є ані відповідальним виконавцем в розумінні обласної програми "Надання медичної допомоги хворим нефрологічного профілю" на 2013-2017 роки, ані будь-якою іншою особою, на яку покладався обов`язок зі здійснення розрахунку за спірні послуги за вказаною програмою, приймаючи також до уваги, що відповідач не є суб`єктом, у якого обов`язок із фінансування зазначених послуг виникає безпосередньо із загальних та спеціальних норм законодавства, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

З урахуванням зазначеного, оскільки у постанові від 06.10.2021 у справі №925/1546/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду фактично відступив від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 16.03.2021 у справі №910/11847/19, то у такому разі дана справа №925/1546/20 підлягала передачі на розгляд палати, до якої входить відповідна колегія, а саме - на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Суддя О. А. Кролевець