ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 листопада 2021 року Справа № 5004/434/11

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., розглянувши скаргу Фізичної особи-підприємця Літвінчука Олександра Володимировича від 28.10.2021 на рішення другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

по справі № 5004/434/11

за позовом Публічного акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк" в особі Центрального відділення ПАТ "Індустріально-експортний банк"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Літвінчука Олександра Володимировича

про стягнення 558989,00 грн,

за участі представників-учасників справи:

від скаржника: Котищук В. Л., ордер серія ВЛ № 000,013544 від 09.11.2021;

від стягувача: н/з;

від ДВС: Левчук І. О., довіреність від 26.01.2021.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Встановив:

01.11.2021 Фізичної особи-підприємця Літвінчука Олександра Володимировича надійшла скарга від 28.10.2021, в якій боржник просить суд поновити строки на подання скарги на рішення органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2011 року, довідався про неї після ознайомлення 20.10.2021 з матеріалами виконавчого провадження; прийняти скаргу на рішення органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2011 року до провадження; визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2011 року за № 26764865 про стягнення заборгованості з Літвінчука Олександра Володимировича на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк", виданої на підставі наказу Господарського суду Волинської області № 1 від 19.04.2011 року у справі № 5004/434/11.

Скарга обґрунтована тим, що всупереч вимогам ст. 4 Закону "Про виконавче провадження" в оскаржуваній постанові від 17.05.2011 вказано, що органом (особою), що видав виконавчий документ є "Господарський суд". Вказане суперечить виконавчому документу, адже виконавчий документ видав "Господарський суд Волинської області". Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження невірно вказаний виконавчий документ, а саме вказано "Наказ № 1 виданий 19.04.2011 року", однака не вказано номер справи № 5004/434/11. Скаржник звертає увагу суду, що відповідно до виконавчого документа та рішення господарського суду від 04.04.2011, на підставі якого видано наказ Господарського суду, боржником є Підприємець Літвінчук Олександр Володимирович, а не громадянин Літвінчук Олександр Володимирович . У заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2011 також зазначено, що боржником є фізична особа - підприємець Літвінчук О.В. всупереч виконавчому документу та рішенню суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, всупереч заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, у постанові про відкриття виконавчого провадження боржником зазначений - не підприємець Літвінчук Олескандр Володимирович, а громадянин Літвінчук Олександр Володимирович. Скаржник вважає, що це суттєве порушення, що тягне за собою порушення прав Літвінчука Олександра Володимировича. Зазначає, що у постанові про відкриття виконавчого провадження вказана невірна процедура оскарження даної постанови, зокрема у п. 7 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що постанова може бути оскаржена до Луцького міськрайонного суду в 10-ти денний строк з моменту її одержання, однак, це суперечить вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Ухвалою суду від 02.11.2021 судом вирішено відкласти вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги фізичної особи-підприємця Літвінчука Олександра Володимировича від 28.10.2021 до вирішення клопотання скаржника про поновлення строку для подання скарги, оскільки у суду відсутні матеріали виконавчого провадження та необхідність встановлення на підставі матеріалів виконавчого провадження обставин, на які посилається боржник в обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання скарги, що здійснюється на стадії прийняття до розгляду скарги(зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18). Призначено розгляд клопотання скаржника про поновлення строку для подання скарги у судовому засіданні "10" листопада 2021 р. на 11:30 год. з повідомленням учасників виконавчого провадження та Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

У судовому засіданні 10.11.2021 судом було оголошено перерву до 11.11.2021.

Ухвалою суду від 11.11.2021 прийнято скаргу Фізичної особи-підприємця Літвінчука Олександра Володимировича від 28.10.2021 до розгляду та встановлено, що строк на подання скарги заявником не пропущено (дізнався про відкриття виконавчого провадження 20.10.2021, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження); розгляд скарги призначено на 18.11.2021.

У судовому засіданні 11.11.2021 представник боржника підтримав скаргу, просив суд скаргу задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 11.11.2021 державний виконавець просила відмовити в задоволені скарги, оскільки жодних прав боржника не було порушено, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не було, рішення суду має виконуватись. Додатково повідомила, що чинне законодавство не розмежовує правого статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця. Так, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає такої сторони виконавчого провадження як ФОП, а стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. На даний час, після встановлення нової програмної системи виконавчих проваджень, виправлено описки, що були раніше та враховуються при винесенні постанов щодо боржника.

Дослідивши надані сторонами матеріали, суд вважає скаргу боржника необґрунтованою, безпідставною та відмовляє в її задоволенні з врахуванням такого.

Згідно частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент відкриття виконавчого провадження в редакції від 08.03.2011) (далі - Закон) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Ч. 2 п. 1 ст. 17 Закону відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такий виконавчий документ як наказ господарського суду.

Підстави для відкриття виконавчого провадження передбачені статтею 19 Закону. Відповідно до пункту 1 частини 1 вказаної статті державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною другою ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 17.05.2011 відкрито виконавче провадження ВП № 26764865 з виконання наказу Господарського суду Волинської області № 1 від 19.04.2011.

Статтею 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.7 Інструкції, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Тобто, даною нормою встановлено право державного виконавця у випадку виявлення помилки допущеної при оформленні процесуальних документів, виправити дані недоліки шляхом винесення відповідної постанови як з власної ініціативи, так і за заявою заінтересованої сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні 18.11.2021 державним виконавцем повідомлено, що всі технічні помилки, які були допущені при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2011, в подальшому були виправлені при винесенні наступних постанов. На підтвердження додає копію постанови про арешт коштів боржника від 03.06.2021, де вказано, що виконавчий документ видав Господарський суд Волинської області, строки та порядок оскарження постав, щодо не зазначення, що Літвінчук О. В. є фізичною особою - підприємцем вказала, що відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень у постанові зазначається прізвище, ім`я та по батькові боржника - фізичної особи.

Як зазначено скаржником у скарзі та встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження ВП № 26764865, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2011 року старшим державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції допущено ряд помилок, а саме в назві органу, що видав виконавчий документ та назві установи до якої можна звернутися з оскарженням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Посилання на найменування боржника у постанові державного виконавця, що замість підприємця Літвінчука Олександра Володимировича - було вказано Літвінчук Олександр Володимирович і що у зв`язку з цим державним виконавцем було порушено ст. 11 вказаного Закону, оскільки не вірно зазначено сторону виконавчого провадження зазначивши боржником громадянина, а не особу, яка здійснює підприємницьку діяльність, також не є правильними, так як згідно ст. 52 ЦКУ фізична особа - підприємець відповідає зі зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна на яке згідно з законом не може бути звернене стягнення.

Таким чином, усі помилки які були допущені при складанні постанови про відкриття виконавчого провадження та які були зазначені в скарзі відповідача є формальними, не порушують жодних прав боржника, а підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження боржником не наведено, а судом не втановлено.

Крім того, суд звертає увагу, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не може бути скасована лише з формальних підстав, які не перешкоджають подальшому провадженню виконавчих дій. Зазначене скасування порушуватиме принцип обов`язковості виконання рішення суду на всій території України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга на постанову про відкриття виконавчого провадження з наведених скаржником мотивів є безпідставною та необгрунтованою. Натомість суд зазначає, що ч. 3 ст. 83 Закону передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Проте боржник із заявою до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до самого державного виконавця про виправлення допущених у постанові про відкриття виконавчого провадження помилок не звертався, так і не оскаржує бездіяльність (дії) державного виконавця під час виконання такого рішення.

Керуючись ст.234, 339-343 ГПК України, Законом України «Про виконавче провадження», господарський суд -

ухвалив:

у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Літвінчука Олександра Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №26764865 від 17.05.2011 року - відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua

Відповідно до ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвала набирає законної сили після її оголошення. Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали

виготовлено та підписано 22.11.2021.

Суддя А. С. Вороняк