ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2546/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Лозівської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Луцьк.
до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Первомайський
про стягнення коштів в розмірі 10000,00 грн.
за участю представників:

прокуратури - Горбач Н.О.;

позивача - не з`явився;

відповідача - Чернишова О.Ю., адвокат;

третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Лозівської окружної прокуратури, м. Лозова, в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ (позивач), звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Первомайський (відповідач), про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 10000,00 грн. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2546/21. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.08.2021 об 11:40 год. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Луцьк.

15.09.2021 представником відповідача, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 21613), в якому відповідач наголошує, що встановлені фактичні обставини щодо проведення під час рейдової перевірки уповноваженими особами Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача дають підстави для висновку про те, що такі дії були вчинені відповідно до наданих законом повноважень, проте з порушенням встановленої процедури. Зокрема, вичерпний перелік облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування встановлюють Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за №1171/29301 (далі - Вимоги №255). Відповідач вказує, що згідно з довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.08.2019 №0002436 та розрахунком плати за проїзд від 15.08.2019 №283, позивачем було перевищено нормативно вагові параметри навантаження, зокрема, на строєну вісь з одиночними шинами (11,2т при нормативно допустимому 11т), а у талоні зважування від 15.08.2019 (транзакція №14215) 78) зафіксовано -параметри зважування окремо по напівосям. Таким чином, за твердженням відповідача, всупереч Вимог №255 визначення загальної маси автомобіля навантаження на строєну вісь було здійснено шляхом сумування напівосьових навантажень з наступним сумуванням осьових навантажень. Відповідач також вказує, що вагове обладнання, що було використане позивачем 15.08.2020 при зважуванні транспортного засобу позивача не могло забезпечити поосьове зважування у русі, як це передбачено п.9 розд.ІІ Вимог №255. Окрім цього, відповідачем зазначено, що позивачем не надано доказів повірки вагового обладнання, що було використане 09.09.2020 при зважуванні транспортного засобу позивача, на відповідність вимогам ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь". Таким чином, на думку відповідача, зазначені вище обставини, є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвалою господарського суду від 15.09.2021 суд перейшов до розгляду справи № 922/2546/21 за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче засідання на 06.10.2021 об 12:15 год.

21.09.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов (вх. № 22191), в якій висловив незгоду з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позов та зазначив про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог.

01.10.2021 прокурором надані до суду письмові пояснення щодо викладених у відзиві на позов заперечень відповідача (вх. №23708).

Ухвалою господарського суду від 03.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10 листопада 2021 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 10.11.2021 прокурор позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.11.2021 проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про причину неявки суд на повідомили. Про час та місце розгляду даного спору повідомлені належним чином.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні учасники судового процесу погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.11.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області на підставі направлення на рейдову перевірку № 011767 від 09.08.2019 та щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 12.08.2019 по 18.08.2019, на автодорозі 127 км а/д Н-22 Устилуг Луцьк-Рівне, здійснено документальний контроль автомобіля марки «МАЗ», моделі 543208-020, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , обладнаним спеціалізованим причепом «МАЗ», моделі «9758» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент перевірки був завантажений цукром-піском.

За результатами вказаного контролю, 15.08.2019 складено акт №0002436 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів та акт №164805 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під чає виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, якими зафіксовано порушення вимог ст.ст.34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час надання послуг з перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень (навантаження на строєну вісь 22,95 т при допустимому 22,0 т) перевізник не забезпечив водія оформленим документом про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ч. 1 абз. 3 надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст.48 цього Закону.

Керування транспортним засобом на момент виявлення правопорушення здійснювалося водієм ОСОБА_2 , яким для перевірки надано товарно-транспортну накладну №1529Т від 15.08.2019 з маршрутом Луцьк - Харків та відомості про вантаж. Водія з актом № 164805 ознайомлено, однак від дачі пояснень останній та його підпису, відмовився.

До вказаного акту проведено розрахунок №283 від 15.08.2019 плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд у розмірі 354 Євро.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку 15.08.2019 курс гривні відносно Євро складав 2824,8936 грн. за 100 Євро.

Таким чином, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої ОСОБА_1 становить 10000 грн.

У розрахунку вказано про зобов`язання перевізника протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Окрім того, відповідно до інформації Управління, листом №77099/21- 1/24-20 від 05.10.20 Управління Укртрансбезпеки у Волинській області повідомило ОСОБА_1 про необхідність внесення плати за проїзд в розмірі 354 Євро, у зв`язку з порушенням порядку проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та направлено останній копії матеріалів перевірки та діючих реквізитів для сплати розрахованої суми.

Натомість, ОСОБА_1 нарахована плата за проїзд в сумі 354 Євро у добровільному порядку не сплачена, що підтверджується інформацією Управління Укртрансбезпеки у Волинській області №82595/21/24-20 від 22.10.2020 та інформацією Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №2208/8.4/23-21 від 28.04.2021.

Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем в добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, а Укртрансбезпекою України, як контролюючим органом, на якого покладено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, до теперішнього часу не здійснюється заходів щодо стягнення нарахованої відповідачу плати, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Ст. 23 Закону України Про прокуратуру визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зазначає, що інтереси держави в розумінні ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру у сфері дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, полягають в отриманні визначених чинним законодавством грошових коштів шляхом зарахування їх до бюджету.

Надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність останнього, можливість запровадження і реалізації програм економічного і соціального розвитку країни, що в свою чергу надає державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед народом.

Не сплата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018-2022 роки, метою якої є відновлення і розвиток автомобільних доріг загального користування державного значення для інтеграції їх до європейської транспортної системи та підвищення на них рівня безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень, що в свою чергу, суттєво порушує економічні інтереси держави.

Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

Єдиним законом, що встановлює повноваження Укртрансбезпеки, є Закон України "Про автомобільний транспорт", відповідно до ст. 6 якого центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; державний контроль за виконанням перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень тощо.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", пункту 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року та пункту 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється Укртрансбезпекою та її територіальними органами.

Згідно пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року Укртрансбезпека України, являючись юридичною особою на відміну від її територіальних органів, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпункту 27 пункту 5 зазначеного вище Положення, Укртрансбезпека здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, дід час здійснення габаритно-вагового контролю.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 по справі № 814/1460/16 узагальнив, що повноваження Укртрансбезпеки у цьому випадку обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів. Водночас, сама плата за проїзд є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та у разі недобровільної сплати стягується шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Листом №8295/21/24-20 від 22.10.2020 органом Укртрансбезпеки фактично визнано неможливість самостійного здійснення належного захисту майнових інтересів держави через судову практику щодо відсутності у органу повноважень на звернення до суду та відсутність коштів для сплати судового збору.

Таким чином, Державною службою України з безпеки на транспорті не вжито цивільно-правових заходів щодо стягнення з відповідача нарахованої плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування.

Не вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами, спричиняє шкоду інтересам держави і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування.

З огляду на викладене, звернення прокурора з позовом до суду, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання користування автомобільними дорогами загального користування і дотримання у цій сфері законодавства становить суспільний інтерес, а тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для здійснення такого представництва в суді відповідно до вимог Закону України "Про прокуратуру".

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до пункту 16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (Порядок № 879).

Згідно пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття "документальний габаритно-ваговий контроль" - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття "великовагові та великогабаритні транспортні засоби" - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Керуючись Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком №1567, на підставі направлення на рейдову перевірку від 15.03.2019 № 011767, 15.08.2019 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Волинській області проводилась рейдова перевірка на 127 км а/д Н-22.

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (Порядок № 422).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, було зупинено транспортний засіб: марки МАЗ, модель 9758, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки МАЗ, модель 543208 020, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Як зазначає прокурор, у відповідності до ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 4 Порядку № 422, водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки наступні документи:

- посвідчення водія відповідної категорії;

- свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів;

- товарно-транспортну накладну;

Інших документів під час проведення перевірки водієм ОСОБА_2 не надавалось.

Відповідно до пред`явлених документів було встановлено, що транспортні засоби належать та використовуються відповідачем.

Зазначене не було спростовано представником відповідача під час судового розгляду.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як свідчать матеріали справи, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАЗ, модель 9758, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки МАЗ, модель 543208 020, номерний знак НОМЕР_2 , було встановлено, що:

- загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом та вантажем становила 40,150 т при нормі 40 т;

- навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 6,000 т при нормі 11 т;

- навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 11,200 т при нормі 11 т;

- навантаження на строєну вісь напівпричепа становить 22,950 т нормі 22 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 14215 від 15.08.2019.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (Порядок № 1007/1207).

Відповідно до ч. 4 п. 4 Порядку № 1007/1207 та на підставі талону про зважування № 14215 від 15.08.2019, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю № 0002436 від 15.08.2021.

На підставі п. 6 Порядку № 422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0002436 від 15.08.2019.

З дотриманням вимог пунктів 30 та 31-1 Порядку № 879, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Волинській області було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 15.08.2019 № 0002436.

Ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, та залізничними переїздами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001№ 30 (Правила № 30).

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначає про те, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними вповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксовано в акті № 164805 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.08.2019.

Водія з актом № 164805 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.08.2019 було ознайомлено, від підпису та пояснень відмовився про, що контролюючими особами внесено відповідний запис.

Суд вважає за необхідне наголосити, що Трапезніковою О.В. у судовому порядку дії Державної служби з безпеки на транспорті щодо визнання протиправними дії працівників Управління по встановленню результатів габаритно-вагового контролю не оскаржено.

У відзиві на позов, відповідач не висловив заперечень щодо правомірності проведення під час рейдової перевірки уповноваженими особами Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу, проте зазначив про порушенням встановленої процедури перевірки. Зокрема, відповідач висловив заперечення щодо обладнання габаритно-вагового комплексу.

З приводу зазначених заперечень, суд зазначає про наступне.

Відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В пункті габаритно-вагового контролю в Волинській області на 127 км а/д Н-22 15.08.2019 використовувалась вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIGH зав. № 008215.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2569 від 12.07.2019, яке чинне до 12.07.2020, ваги пройшли періодичну повірку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок № 879.

Щодо тверджень відповідача що вага пересувна автомобільна типу, якою здійснювалося зважування транспортного засобу позивача, на момент проведення габаритно-вагового контролю пройшла повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на відповідність вимогам ГОСТ 33242-2015 «Весы автоматические для взвешивания транспортных средств в движении и измерения нагрузок на оси», не відповідає вимогам того виду зважування, у якому безпосередньо воно і здійснювалося, а саме - у русі, а не статично, суд зазначає.

Відповідно до ГОСТ 8.010-99 "Методики выполнения измерений. Основные положення", а також регламенту М 218-9:2006. "Методика выполнения измерений поосевых нагрузок и массы грузовых транспортных средств в движении", здійснення по осьових зважувань повинно відбуватись під час руху транспортного засобу.

Про це вказує також і ГОСТ 30414-96 «Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики».

Водночас, розділом 5 ГОСТ 30414-96 «Весы для взвешивания транспортних средств в движении. Общие характеристики» вказано наступне.

"5.1 Весы должны быть изготовлены в соответствии с требованиями настоящего стандарта и технических условий на весы конкретного типа по рабочим чертежам, утвержденным в установленном порядке, предназначенные не только для взвешивания в движении, но и статического взвешивания вагона, вагонетки, автомобиля, прицепа или полуприцепа в целом на одном грузоприемном устройстве".

Судом встановлено, що вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIGH, яка використовувалась під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області, пройшовши щорічну метрологічну атестацію, придатна для використання та застосування для зважувань великовагових транспортних засобів, як у статичному так і в динамічному режимах.

Таким чином, засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Національного стандарту України ОІML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (ОІML R 134-1:2006. IDT)» та вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджені наказом Мінінфраструктури України №255 від 28.07.2016.

Щодо заперечень відповідача, що складені, під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області, документи, складені відносно ОСОБА_1 , а не ФОП Трапезнікової О.В., суд зазначає.

Ст. 42 ГК України визначає підприємництво, як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Трапезнікова О.В. з 17.05.1999 була взята на облік, як фізична особа-підприємець, серед видів діяльності наявна діяльність: вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41). Код виду економічної діяльності 49.41 - вантажний автомобільний транспорт включає в себе усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом.

В розумінні ст.1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів.

Відповідно до п. 6. порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.

Станом на 15.08.2019 Трапезнікова Ольга Василівна була зареєстрована, як суб`єкт підприємницької діяльності, а 31.03.2021 припинила підприємницьку діяльність за власним рішенням.

У Постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, Верховний Суд наголосив, що за змістом ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона, як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, суд зазначає, що запереченні відповідача, висловлені під час судового розгляду даного спору, спростовуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Так, відповідно до Порядку № 1567 акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складається виключно за результатами рейдової перевірки, в ньому фіксуються всі порушення автотранспортного законодавства та за результатами якого до перевізників застосовується адміністративно-господарські штрафи або виноситься припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

В свою чергу, плата за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, яка є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 820/1203/17.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10 грудня 2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за №215/24992 (Наказ №1007/1207), зокрема підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пункту 30 Порядку № 879.

Відповідно до розрахунку №283 від 15.08.2019 плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідачу нарахована плата за проїзд у розмірі 354 Євро.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку 15.08.2019 курс гривні відносно Євро складав 2824,8936 грн. за 100 Євро.

Таким чином, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої ОСОБА_1 становить 10000,00 грн.

Вказане вище підтверджує правильність здійснення контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту від 15.08.2019.

Відповідно до пункту 31.1 Порядку 1567 здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Приймаючи до уваги наведене, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який справляється у випадку здійснення перевезення великогабаритним транспортним засобом з перевищенням загальної маси, визначеної законодавцем.

При цьому пунктом 37 Порядку 1567 здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області на адресу відповідача було надіслано лист з вимогою сплатити протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати у розмірі 354 євро, проте відповідач плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 354 євро, що еквівалентно 10000,00 грн. в добровільному порядку не сплатив, що є порушенням пункту 31.1 Порядку 1567 здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Вказані вище обставини відповідачем не спростовані, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного суду викладеної у постанові від 06 червня 2018 року по справі № 820/1203/17 вбачається, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. При цьому, справи вказаної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Приймаючи до уваги наведене, суд констатує, що у даному випадку державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування у зв`язку з перевезенням вантажу з порушенням вимог чинного законодавства завдано шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 11 ГПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України та витрати зі сплати судового збору покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 22.03.2002) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (отримувач: ГУК в Волинській області м. Ківерці, код ЄДОПОУ: 38009371, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA0003536, код класифікації доходів бюджету 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, в сумі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 22.03.2002) на користь Харківської обласної прокуратури (61050, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код банку 820172, код класифікації видатків бюджету 2800) 2270,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Прокурор - Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Богданівська, 17);

Позивач - Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 22.03.2002);

Третя особа - Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, м. Луцьк, вул. Підгаєвська, 3).

Повне рішення складено 17.11.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2546/21