РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2021Справа № 910/5119/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЖИТОМИРСЬКИЙ МЕБЛЕВИЙ КОМБІНАТ"

до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення 1 201 387,48 грн.,

за участю представників:

від позивача: Константинов О.Г.

від відповідача: Назаренко О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЖИТОМИРСЬКИЙ МЕБЛЕВИЙ КОМБІНАТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 1 201 387,48 грн., з яких: пеня: за прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати - 693 135,18 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати додаткової плати - 243 487,00 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати компенсації вартості комунальних послуг - 15 380,97 грн; 3 % річних: за прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати - 57 028, 82 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати додаткової плати - 19 957, 95 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати компенсації вартості комунальних послуг - 1663,51 грн; інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати - 119 569,64 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати додаткової плати - 47 974,83 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати вартості комунальних послуг - 3 189,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором №1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 оренди нежитлового приміщення, в частині своєчасної сплати орендної плати та додаткової плати за користування орендованим майном за червень 2020 року. У зв`язку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 1 201 387,48 грн., яка складається з нарахованих позивачем штрафних санкцій, встановлених умовами Договору, та фінансової відповідальності, передбаченої положеннями діючого законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 залишено без руху позовну заяву, надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві.

Станом на 17.05.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 вирішено здійснювати розгляд справи №910/5119/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 16.06.2021.

01.06.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 відкладено підготовче засідання у даній справі на 16.06.2021.

У судовому засіданні 16.06.2020 судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву на 02.08.2021.

У підготовчому засіданні 02.08.2021 представник позивача не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні 02.08.2021 представник відповідача не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи по суті призначено на 08.09.2021.

08.09.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву.

У судовому засіданні 08.09.2021 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 18.10.2021.

У судовому засіданні 18.10.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.10.2021 проти задоволення позову заперечив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» (позивач, орендодавець) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач, орендар) укладено Договір №1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти у тимчасове оплачуване користування нежитлові приміщення загальною площею 10 231,7 квадратних метрів (далі - Об`єкт оренди), які знаходяться в адміністративній будівлі літ. А за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 22-24.

Сторонами Договору укладені Додаткові угоди №1 від 07.10.2019, №2 від 05.02.2020, №3 від 30.03.2020 до Договору.

Згідно з Актами приймання-передачі від 13.12.2019, від 18.12.2019, від 21.12.2019, від 27.12.2019, від 01.02.2020, від 04.02.2020, від 12.02.2020 орендоване приміщення передано в оренду відповідачу.

Відповідно до п.1.2. Додатку № 2 до Договору плата за оренду Об`єкта оренди за кожний місяць складається з двох частин: Орендної плати та Додаткової плати.

Балансова вартість 1 квадратного метра об`єкта оренди з врахуванням індексації складає 13 059,19 грн станом на 23 серпня 2019 (п. 1.4 Договору).

Відповідно до п. 1.5 Договору об`єкт оренди передається орендарю поетапно за відповідними Актами приймання-передачі. Етапи передачі Об`єкту оренди узгоджуються сторонами шляхом внесення змін до даного Договору. Узгодити і розпочати виконання етапів передачі сторони мають не пізніше 30 листопада 2019 року (включно).

Згідно п. п. 2.3.6. п.2.3. Договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату за оренду, компенсацію комунальних платежів; інших платежів, передбачених цим Договором, у відповідності з умовами Договору.

За твердженнями позивача, Орендодавцем було виставлено Орендарю наступні рахунки:

- рахунок №160011085 від 30.06.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019 /10- 125-08-19-00660 від 13.09.2019 на сплату Орендної плати за червень 2020 у сумі 6 570 948, 65 грн., в т.ч. ПДВ 20%;

- рахунок №160011086 від 30.06.2020, до Договору № 1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019 /10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 на сплату Додаткової плати за червень 2020 у суму 1 989 730 69 грн., в т.ч. ПДВ 20%;

- рахунок №160011087 від 30.06.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 на сплату Компенсації комунальних послуг за червень 2020 року у суму 121 789,84 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

Крім того позивач вказує, що Орендарю були надані:

- Акт здачі-прийняття наданих послуг №160011085/2020 від 30.06.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019 / 10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо надання послуг з оренди приміщень за червень 2020 на суму 6 570 948, 65 грн., в т.ч. ПДВ 20%;

- Акт здачі-прийняття наданих послуг № 160011086/2020 від 30.06.2020 до Договору №1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019/ 10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо надання послуг Додаткової плати за червень 2020 на суму 1 989 730,69 грн., в т.ч. ПДВ 20%;

- Акт здачі-прийняття наданих послуг № 160011087/2020 від 30.06.2020р, до Договору № 1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019 / 10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо компенсації комунальних послуг за червень 2020 року на суму 121 789,84 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Пунктами 3.1-3.3 Договору визначено, що орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені цим договором. Плата за оренду нараховується орендареві з дати підписання сторонами акту № 1 (акту приймання-передачі). Якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем, на підставі рахунку та акту орендодавця. Оплата здійснюється за умови наявності у рахунках, актах посилання на повний номер і дату договору.

Відповідно до п.3.4. Договору орендодавець виставляє орендареві рахунок на оплату плати за оренду, розрахованої відповідно до Додатка № 2 до цього Договору не пізніше 5-го числа місяця, що слідує за оплачуваним. Орендодавець надає відповідні рахунки орендарю наступними способами: надсилає на електронну адресу орендаря вказану у розділі 14 Договору та вручає представнику орендаря в Об`єкті оренди під підпис про отримання, та/або надсилає цінним листом на адресу орендаря вказану у розділі 14 Договору. Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка покладається на Орендаря.

Відповідно до п. 3.8 Договору орендар, крім плати за оренду, повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання й водовідведення, приймання стічних вод, опалення й т.д.). Компенсація витрат на комунальні послуги не входить до розрахунку плати за оренду та оплачується орендарем за діючими тарифами. Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги з електроенергії, водопостачання та водовідведення, на підставі виставлених орендодавцем рахунків, згідно показників лічильників. Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги з водовідведення додаткових стічних вод та опалення згідно отриманих від орендодавця розрахунків фактичних витрат, які розподіляються між всіма орендарями будівлі пропорційно площі Об`єкта оренди до загальної площі будівлі, що здана в оренду. Перерахування компенсації витрат на комунальні послуги здійснюється орендарем на підставі виставлених орендодавцем Рахунків або Актів наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг), не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. Орендодавець до 5 числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем, виставляє орендареві рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та Акт наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг). Орендодавець надає відповідні рахунки орендарю наступними способами: надсилає на електронну адресу орендаря вказану у розділі 14 Договору та вручає представнику орендаря в Об`єкті оренди під підпис про отримання, та/або надсилає цінним листом на адресу орендаря вказану у розділі 14 Договору. Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка покладається на орендаря.

Пунктом 3.11 Договору встановлено, що розмір Додаткової плати (вартість експлуатаційних витрат) за цим договором може збільшуватися з ініціативи орендодавця у разі збільшення розміру плати за землю, введення нових податків, встановлення та/або збільшення зборів, та збільшення витрат, що входять до складу експлуатаційних. Така зміна розміру Додаткової плати може бути здійснена в наступному порядку: орендодавець направляє орендарю письмове повідомлення з проектом Додаткової угоди до цього Договору щодо відповідної зміни плати за оренду за 30 (тридцять) календарних днів до дати вступу в силу нового розміру плати за оренду. Орендар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати направлення такого повідомлення має підписати відповідну Додаткову угоду або падати мотивоване заперечення проти такого підвищення.

Відповідно до п. 3.16. Договору Зобов`язання щодо здійснення платежів за цим Договором будуть вважатися виконаними належним чином у момент, коли суми грошових коштів, які відповідають повному розміру платежів, будуть зараховані на поточний рахунок Орендодавця.

Позивач зазначає, що відповідач, всупереч умовам Договору, здійснив прострочення здійснення платежів, а саме:

- часткову Оплату Орендної плати за червень 2020 Орендар здійснив декількома платежами, а саме: 27.10.2020 року у розмірі - 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 28.10.2020 року у розмірі - 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 02.11.2020 року у розмірі - 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.11.2020 року у розмірі - 3 230 650,24 грн., в т.ч: ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 236 810,90 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 360 188,54 грн;, в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 430 960,55 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 376 312,99 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 5 064,88 грн., в т.ч. ПДВ 20%; з 31.12.2020 року по 26.01.2021 року у розмірі - 430960,55 грн., в т.ч. ПДВ 20%;

- часткову Оплату Додаткової плати за червень 2020 Орендар здійснив: 24.09.2020 року у розмірі - 178 219,69 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 07.12.2020 року у розмірі - 1 811 511,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%;

- оплату Компенсації комунальних послуг за червень 2020 Орендар здійснив: 03.12.2020 року у розмірі - 82,478,81 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 07.12.2020 року у розмірі - 39 311,03 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 23 липня 2022 року (включно), але в будь-якому випадку до повного розрахунку між сторонами згідно з умовами цього договору. Строк оренди починається з моменту прийняття орендарем об`єкта оренди за актом № 1 і закінчується в дату спливу строку договору (п. п. 10.1, 10.2 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 07.10.2019 до Договору сторони дійшли згоди внести зміни та викласти п. 1.5 Договору в наступній редакції: « 30 листопада 2019 року орендодавець має передати, а орендар прийняти приміщення 7-го поверху, приміщення 8-го поверху, приміщення 9-го поверху, приміщення 10-го поверху, приміщення 11-го поверху, приміщення 12-го поверху, приміщення 13-го поверху, приміщення офісні 14-го поверху, приміщення складські 14-го поверху, тераса 14-го поверху; 13 грудня 2019 року орендодавець має передати, а орендар прийняти приміщення підвалу, приміщення офісні цокольного поверху, приміщення складські цокольного поверху, приміщення 1-го поверху, приміщення 5-го поверху, приміщення 6-го поверху; 20 грудня 2019 року орендодавець має передати, а орендар прийняти приміщення 2-го поверху, терасу 2-го поверху, приміщення 3-го поверху, приміщення 4-го поверху».

Додатковою угодою № 2 від 05.02.2020 до Договору внесено зміни до пунктів 3.3, 3.4, 3.6, 3.17 та абзацу 7 пункту 1.2.1 Додатку № 2 до Договору, зокрема, підпункт 3.3.1 пункту 3.3 Договору доповнено наступним абзацом: «перший місяць користування об`єктом оренди закінчується в останній день місяця в якому було передано Об`єкт оренди згідно з Актом приймання-передачі. Після спливу першого місяця оренди непогашена частина авансу зараховується в рахунок майбутньої плати за оренду відповідно до п. 3.3 Договору».

Також, Додатковою угодою № 3 до Договору сторони, зокрема, погодили з 01 квітня 2020 року збільшити площу об`єкта оренди по Договору шляхом передання орендодавцем в тимчасове платне користування (оренду) орендарю нежитлового приміщення площею 30,8 квадратних метрів, які знаходяться на 1-му поверсі господарської будівлі літ. Б за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що оскільки, відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення №1ГЖМК190004/10-125-08-19-00660 від 23.08.2019 за червень 2020 року, зокрема, щодо сплати орендної плати, додаткової плати та компенсації вартості комунальних послуг, то за таких, обставин, у зв`язку із порушенням договірних зобов`язань, позивачем було нараховано пеню: за прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати - 693 135,18 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати додаткової плати - 243 487,00 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати компенсації вартості комунальних послуг - 15 380,97 грн; 3 % річних: за прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати - 57 028, 82 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати додаткової плати - 19 957, 95 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати компенсації вартості комунальних послуг - 1663,51 грн; інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язань зі сплати орендної плати - 119 569,64 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати додаткової плати - 47 974,83 грн, за прострочення виконання зобов`язань зі сплати вартості комунальних послуг - 3 189,57 грн, суму яких й просить стягнути з відповідача.

Із поданого відповідачем відзиву та доповнення до відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи наступне:

- станом на момент подачі відзиву на позовну заяву, заборгованість у розмірі 8 504 249,49 грн. за червень 2020 року перед Орендодавцем відсутня;

- виникнення заборгованості у відповідача за період з 2019 по 2021 роки пов`язане не з власного діяльність, а діяльністю підприємств, які мають монопольне становище на ринку електроенергії, що свідчить про незалежні від ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" обставини, які впливали на своєчасність розрахунків;

- розмір пені має бути обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України згідно ЗУ "Про відповідальність за невчасне виконання грошових зобов`язань" не зважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені;

- на думку відповідача, додаткові стягнення у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, які можуть бути стягнуті з у даній справі, створять додаткові фінансові навантаження, та як наслідок можуть призвести до затримки у фінансуванні планових робіт на АЕС, що безпосередньо вплине на процес вироблення електроенергії та зростання ще більших фінансових наслідків для останнього, які можуть призвести до настання негативних наслідків для ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" , що в послідуючому може вплинути і на споживачів електроенергії.

Разом з цим, відповідач, посилаючись на приписи ст. 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру штрафних санкцій, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (пункт 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 23.08.2019 між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» укладено Договір № 1ГЖМК190004/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти у тимчасове оплачуване користування нежитлові приміщення загальною площею 10 231,7 квадратних метрів, які знаходяться в адміністративній будівлі літ. А за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 22-24.

Додатковою угодою № 3 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 оренди нежитлового приміщення, сторони, зокрема, погодили з 01 квітня 2020 року збільшити площу Об`єкта оренди по Договору шляхом передання орендодавцем в тимчасове платне користування (оренду) орендарю нежитлового приміщення площею 30,8 квадратних метрів, які знаходяться на 1-му поверсі господарської будівлі літ. Б за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24.

Судом було встановлено, що відповідно до умов Договору №1ГЖМК190004 від 23.08.2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення площею 4316,9 кв. м, площею 1671,1 кв. м, площею 900,5 кв. м, площею 347,9 кв. м, площею 2571,1 кв. м, площею 147,1 кв. м, площею 157,7 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24, що підтверджується Актом № 1 приймання-передачі від 13.12.2019, Актом приймання-передачі від 18.12.2019, Актом приймання-передачі від 21.12.2019, Актом приймання-передачі від 27.12.2019, Актом приймання-передачі від 01.02.2020, Актом приймання-передачі від 04.02.2020, Актом приймання-передачі від 12.02.2020 відповідно.

Як встановлено судом, позивачем було виставлено відповідачу Рахунки: №160011085 від 30.06.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019 /10- 125-08-19-00660 від 13.09.2019 на сплату Орендної плати за червень 2020 у сумі 6 570 948, 65 грн., в т.ч. ПДВ 20%; №160011086 від 30.06.2020, до Договору № 1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019 /10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 на сплату Додаткової плати за червень 2020 у суму 1 989 730 69 грн., в т.ч. ПДВ 20%; №160011087 від 30.06.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019/10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 на сплату Компенсації комунальних послуг за червень 2020 року у суму 121 789,84 грн. в т.ч. ПДВ 20%, які відповідно до умов Договору мали бути сплачені орендарем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем.

Крім того, сторонами підписано та скріплено печатками підприємств Акти здачі-прийняття наданих послуг: №160011085/2020 від 30.06.2020 до Договору № 1ГЖМК190004 від 23.08.2019 / 10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо надання послуг з оренди приміщень за червень 2020 на суму 6 570 948, 65 грн., в т.ч. ПДВ 20%; № 160011086/2020 від 30.06.2020 до Договору №1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019/ 10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо надання послуг Додаткової плати за червень 2020 на суму 1 989 730,69 грн., в т.ч. ПДВ 20%; № 160011087/2020 від 30.06.2020р, до Договору № 1ГЖМК190004 від 23 серпня 2019 / 10-125-08-19-00660 від 13.09.2019 щодо компенсації комунальних послуг за червень 2020 року на суму 121 789,84 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Водночас, із наявних в матеріалах справи доказів слідує, що відповідачем було здійснено сплату орендної плати за червень 2020 в порушення п. 3.3. та 3.8. договору з порушенням строку здійснення такої оплати.

Зокрема, як встановлено судом, орендар здійснив оплату за виставленими позивачем рахунками декількома платежами, відповідно до платіжних доручень, а саме: часткову Оплату Орендної плати за червень 2020 Орендар здійснив декількома платежами, а саме: 27.10.2020 року у розмірі - 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 28.10.2020 року у розмірі - 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 02.11.2020 року у розмірі - 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.11.2020 року у розмірі - 3 230 650,24 грн., в т.ч: ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 236 810,90 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 360 188,54 грн;, в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 430 960,55 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 376 312,99 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 03.12.2020 року у розмірі - 5 064,88 грн., в т.ч. ПДВ 20%; з 31.12.2020 року по 26.01.2021 року у розмірі - 430960,55 грн., в т.ч. ПДВ 20%; часткову Оплату Додаткової плати за червень 2020 Орендар здійснив: 24.09.2020 року у розмірі - 178 219,69 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 07.12.2020 року у розмірі - 1 811 511,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%; оплату Компенсації комунальних послуг за червень 2020 Орендар здійснив: 03.12.2020 року у розмірі - 82,478,81 грн., в т.ч. ПДВ 20%; 07.12.2020 року у розмірі - 39 311,03 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, обставина порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної сплати коштів відповідно до умов Договору за червень 2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, разом з тим, дана обставина відповідачем спростована не була.

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору оренди № 1ГЖМК190004 / 10-125-08- 19-00660 від 23.08.2019 та допущено прострочення виконання обумовлених договірних зобов`язань в даному випадку грошових, у зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню, 3% річних на інфляційні втрати.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки. (п. 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку затримок з боку Орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь Орендодавця, орендар сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка грошових зобов`язань, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків грошових зобов`язань, з яких допущено прострочення.

Оскільки у вказаному пункті договору сторони встановили пеню у вигляді 0,1 відсотка, що є більшим від допустимого законом максимального розміру, то в даному випадку застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зробивши перерахунок пені за вказаний позивачем період, суд зазначає, що обґрунтованою сумою пені, що підлягає до стягнення з відповідача є пеня у сумі 315 823,55 грн. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 952 003,16 грн підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 315 823,55 грн.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд враховує наступне.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат в межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою та арифметично вірною є сума інфляційних втрат у розмірі 170 733,89 грн. та сума 3% річних у розмірі 78 247,47 грн., а тому зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відзиві на позов відповідачем заявлено про зменшення розміру 3% річних до 0,1%, беручи до уваги відсутність збитків у позивача, скрутне фінансове становище відповідача та його стратегічне значення у видобутку електроенергії для потреб населення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України №6-100цс14 від 03.09.2014.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), процентів річних які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені), процентів річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення, зокрема, процентів річних суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Враховуючи що відповідачем в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надано суду належних доказів щодо поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, суд не вбачає підстав для зменшення розміру процентів річних.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пеню - 315 823,55 грн., інфляційні втрати - 170 733,89 грн., 3% річних - 78 247,47 грн.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, зважаючи на встановлені у даному рішенні обставини.

Зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЖИТОМИРСЬКИЙ МЕБЛЕВИЙ КОМБІНАТ" (Україна, 01015, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЕЙПЦИЗЬКА, будинок 15; ідентифікаційний код: 32744172) пеню - 315 823,55 грн., інфляційні втрати - 170 733,89 грн., 3% річних - 78 247,47 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 472,07 грн.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021.

Суддя І.В. Приходько