ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 Справа № 914/2634/21

За позовом Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія НАК, м. Львів

про стягнення 87 120, 00 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Бернадська Л.В.

За участю представників:

від позивача (в режимі відеоконференції): Швець М.О. представник;

від відповідача: Керод Р.П. - представник

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів до відповідача "Торгівельно-промислова компанія НАК про стягнення 87 120, 00 грн за договором поставки №209 від 30.03.2020.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 06.10.2021.

Ухвалою суду від 06.10.2021 відкладено розгляд справи на 03.11.2021.

У судовому засіданні 03.11.2021 оголошено перерву для надання можливості сторонам врегулювати спір у добровільному порядку.

У судовому засіданні 11.11.2021 позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Крім того, представник позивача надав суду пояснення та ствердив, що 12.01.2021 від відповідача надійшов лист, в якому останній зазначив про протермінування поставки гідроциліндру та просив не застосовувати штрафні санкції.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та клопотанні про зменшення штрафу. Також пояснив, що причиною прострочення виконання зобов`язання була складність такої роботи та проблематика в кресленні, про що повідомив позивача.

Аргументи сторін.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем встановленого договором поставки №209 від 30.03.2020 строку для поставки товару. На підставі пункту 10.3 договору позивач просив стягнути з відповідача 47 520, 00 грн пені та 39 600, 00 грн штрафу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо задоволення позовних вимог в частині заявлених до стягнення 47 520, 00 грн пені, посилаючись на те, що стягнення неустойки у формі пені та штрафу, обрахованих за однаковий період, є порушенням статті 61 Конституції України.

Також відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу на 90%, яке мотивоване тим, що саме з метою виробництва гідроциліндрів, які є якісними та придатними для промислової експлуатації відповідно до технологічних умов виробництва покупця та відповідно до наданих ним креслень, відповідач з об`єктивних причин не вклався у встановлений у додатковій угоді строк поставки; зауважив, що відповідач дотримав гарантії, передбачені у пункті 10.1. договору поставки; звернув увагу, що зі сторони позивача також мало місце порушення встановленого строку оплати, що підтверджується банківською випискою про рух коштів від 31.03.2021.

Позивач у поясненнях на клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки ствердив, що ним не доведено належними доказами наявність обставин для зменшення неустойки. Тому у задоволенні клопотання відповідача просив відмовити.

Обставини справи.

30 березня 2020 року Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія НАК (Продавець) уклали договір поставки № 209 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту Товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угод до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 2.1. договору детальна інформація про кількісні та якісні характеристики Товару мітиться в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього Договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього Договору.

Відповідальність сторін передбачена у розділі 10 договору, зокрема у пункті 10.3 зазначено, що у разі порушення строків поставки Товару згідно даного Договору, Постачальник сплачує Покупцеві штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару.

Сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору, в якій передбачено поставку гідроциліндрів ГЦ 220 ??160 ??2800 у кількості 2 штуки, ціною 396 000, 00 грн. Термін поставки: 70 календарних днів від дати підписання додаткової угоди з обох сторін (з правом дострокової поставки).

Як ствердив позивач, зазначена додаткова угода ним підписана 23.09.2020, а відповідачем 02.11.2020.

На виконання умов договору, відповідач 05.02.2021 поставив позивачу 2 гідроциліндри ГЦ 220 ??160??2800 вартістю 396 000, 00 грн, що підтверджено видатковою накладною № 0313 від 02.02.2021.

31.01.2021 позивач оплатив вартість поставленого товару.

Враховуючи порушення відповідачем строку поставки товару, позивач просив стягнути з нього 47 520, 00 грн пені та 39 600, 00 грн штрафу.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар впродовж 70 календарних днів з дати підписання додаткової угоди.

Додаткова угода № 1 підписана відповідачем 02.11.2020. Тобто строк поставки становив з 03.11.2021-11.01.2021.

Проте відповідач поставив товар позивачу 05.02.2021, тобто з порушенням строку поставки на 24 календарні дні.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 10.3. договору погоджено, що у разі порушення строків поставки товару відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення, а у разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних - штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару.

Позивач нарахував відповідачу 47 520, 00 грн пені за період 12.01.2021-04.02.2021 та 39 600, 00 грн штрафу.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки суд має обов`язок встановити дійсну правову природу викладених у договорі санкцій, проаналізувавши пункт 10.3. договору слід дійти висновку, що 0, 5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення є пенею, а не штрафом.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 викладено правову позицію, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи зазначені висновки, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості одночасного стягнення штрафу та пені.

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, суд встановив, що такі є правильними.

Щодо заявленого клопотання про зменшення неустойки.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідач просив зменшити розмір штрафу на 90%.

Надавши оцінку доводам відповідача, беручи до уваги нетривале порушення строку поставки, про яке відповідач повідомив позивача листом від 12.01.2021, недоведеність спричинення порушенням строку збитків, у тому числі і їх розмір, беручи до уваги, що окрім штрафу позивачем також заявлено до стягнення пеню, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру нарахованого штрафу на 50%.

Враховуючи викладене, до стягнення підлягає 47 520, 00 грн пені та 19 800, 00 грн штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судового збору.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія НАК (місцезнаходження: 79024, місто Львів, вул. Б. Хмельницького, будинок 176, корпус 5, ідент. код: 31073990) на користь Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (місцезнаходження: 69035, місто Запоріжжя, вул. Діагональна, будинок 11, ідент. код: 00186542) 47 520, 00 грн пені, 19 800, 00 грн штрафу та 2 270, 00 грн грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.11.2021.

Суддя Галамай О.З.