ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 р. Справа № 917/1273/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Погрібної С.В., секретар судового засіданні Мирна-Касян Ю.Л., розглянувши справу № 917/1273/21

за позовною заявою Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, 39600

до відповідача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600

про стягнення 71 122,92 грн. суми виплаченого забезпечення,

без виклику сторін,

Встановив :

До Господарського суду Полтавської області 10.08.2021 р. надійшла позовна заява від Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 71 122,92 грн. суми виплаченого забезпечення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 р. даний позов був переданий на розгляд судді Погрібній С.В.

Ухвалою суду від 12.08.2021 р. на підставі статті 174 ГПК України позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

27.08.2021 р. до суду надійшла заява від позивача Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про усунення недоліків (вх. № 9476).

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 17.09.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1273/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надав відповідачу строк п`ятнадцять днів, після отримання ухвали для звернення до суду з заявою про заперечення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Позивач та відповідач були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

09.11.2021 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення №06-14/1628 від 08.11.2021 року в яких останній зазначає, що не являється роботодавцем ОСОБА_1 , натомість саме Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області виступає роботодавцем ОСОБА_1 , а тому вимоги позивача є безпідставними.

15.11.2021р. від позивача надійшли заперечення на пояснення (вх. № 12590), в яких позивач спростовує доводи відповідача, наведені у поясненнях.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Суд розглянув подані документи і матеріали, дослідив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступне:

13.03.2014 року громадянина, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) було призначино на посаду керивника (начальника) управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.

29.02.2016 року розпорядженням заступника голови комісії з припинення діяльності Автозаводської районної в місті Кременчуці ради та її виконавчих органів ОСОБА_1 було звільнено з посади у зв`язку з ліквідацією установи, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

01.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (далі - Кременчуцький МРЦЗ) із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

На підставі особистої заяви ОСОБА_1 та відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», останньому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 30.03.2016 р., в зв`язку з отриманням компенсаційних виплат при звільненні.

27.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, треті особи Міський голова м. Кременчука, Кременчуцька міська рада Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.12.2016 року позов задоволено частково :

- Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, після закінчення повноважень за виборною посадою попередньої роботи на посаді начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, або надання іншої рівноцінної посади;

- Зобов`язано Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, або надати іншу рівноцінну посаду;

- Стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.03.2016р. по 09.12.2016р в сумі 79012,80 грн.;

- Стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.;

- Стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 1000 грн.;

- В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №524/3957/16-а від 18.04.2017 року, яка залишена без змін Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.02.2021 року, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.12.2016р. по справі № 524/3957/16-а скасовано та прийнято нове рішення, Постанову, якою адміністративний позов задоволено частково, а саме :

- Визнано протиправною бездіяльність Міського голови м. Кременчука щодо ненадання ОСОБА_1 після закінчення повноважень за виборною посадою попередньої роботи на посаді начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, або надання іншої рівноцінної посади.

- Зобов`язано Міського голову м. Кременчука поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, або надати іншу рівноцінну посаду;

- Стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.03.2016р. по 09.12.2016р в сумі 79012,80 грн.;

- Стягнуто з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 1000 грн.

- В задоволенні позовної вимоги про стягнення з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. відмовлено.

Відповідно до абзацу 6 статті 235 Кодексу законів України про працю, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Розпорядженням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №520-КВ від 30.11.2017 року, ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пункт 2 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачає, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Оскільки Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.12.2016 року було оскаржено відповідачем, Наказом Кременчуцького МРЦЗ №НТ170327 від 27.03.2017 року ОСОБА_1 припинено реєстрацію безробітного (подання письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного) та припинено виплату допомоги по безробіттю (закінчення строку виплати).

Згідно розрахунку Кременчуцького МРЦЗ за період з 30.03.2016 по 24.03.2017 року ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у розмірі 71 122,92 грн.

05.05.2021 року наказом директора Кременчуцького МРЦЗ за №54 прийнято рішення про повернення відповідачем виплаченого забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 71 122,92 грн.

06.05.2021 року за вихідним №493/16/50/1-21 на адресу відповідача було направлено повідомлення про необхідність повернення виплаченої допомоги по безробіттю (отримано 06.05.2021 року).

Позивач зазначає, що в добровільному порядку сума виплаченого забезпечення у вигляді отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю до цього часу, відповідачем не повернуто.

Вважаючи, що безпідставне невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань визначених положеннями ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», порушує право Кременчуцького МРЦЗ на відшкодування отриманих ОСОБА_1 соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю та звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути зазначені кошти з відповідача.

При прийнятті рішення судом прийнято до уваги наступне.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Відповідно до п.2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" - безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Особи працездатного віку - віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійного віку- п. 13 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно п.1 ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Положенням п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.7, ст.8 та п.1 ч.2 ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ч.4 ст.35 вказаного Закону, відповідно до яких із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Тобто, вказаними нормами передбачено право фонду стягувати з роботодавця суму виплачених грошових коштів (допомоги) безробітному, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно частини 4 статті 38 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та ЗУ «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Матеріалами справи підтверджується наступне :

- на підставі поданої гр. ОСОБА_1 заяви, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" йому було надано статус безробітного та призначено виплата допомоги по безробіттю з 30.03.2016 р.;

- Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №524/3957/16-а від 18.04.2017 року, яка залишена без змін Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.02.2021 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, або зобов`язано надання іншої рівноцінної посади;

- під час перебування на обліку в Кременчуцькому міськрайонному ЦЗ з 30.03.2016 р. по 24.03.2017 р. гр. ОСОБА_1 була призначена та виплачена допомога по безробіттю на загальну суму 71 122,92 грн.

Оскільки у даному випадку, роботодавцем звільненого та поновленого на підставі судового рішення гр. ОСОБА_1 є Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а тому останнє зобов`язане відшкодувати виплачену позивачем вказаній особі суму допомоги у зв`язку з безробіттям.

В матеріалах справи відсутні докази відшкодування відповідачем позивачу виплаченої гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, в зв`язку з цим, суд встановив, що вимога позивача про відшкодування відповідачем 71 122,92 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а отже підлягає задоволенню.

У своїх поясненнях №06-14/1628 від 08.11.2021 року відповідач зазначає, що не є роботодавцем ОСОБА_1 , натомість саме Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області виступає роботодавцем ОСОБА_1 .

В Постанові Верховний Суд України від. 23.02.2021 по справі №524/3957/16-а зазначає, що "-апеляційна інстанція правомірно звернула увагу на те, що за приписами п.10 ч.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів".

Також відповідно до п.7 ч.4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон), міський голова здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, відповідно цього розпорядження про призначення на посаду ОСОБА_1 , підписано безпосередньо міським головою та скріплено печаткою Виконкому .

Крім того, додатком до пояснень відповідача надано посадову інструкцію заступника начальника управлінням з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, затвердженої міським головою В.О. Малецьким від 02.01.2018 року та скріпленою печаткою Виконкому. У пункті 1.2 посадової інструкції зазначено, що начальник управління та його заступник призначаються і звільняються з посади міським головою.

Враховуючи викладене, роботодавцем у даному випадку виступає виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області при очолюванні міського голови.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, відповідачем не доведене протилежне, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600, ) на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості (проїзд Арсенальний, 1, м. Кременчук, 39600, р/р UА0706392 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , отримувач: Кременчуцький МРЦЗ) суму виплаченого забезпечення у розмірі - 71 122,92 грн. та 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 17.11.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Погрібна С.В.