ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Справа№ 910/11892/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Борісова Ю.Г.

від відповідача: Антонюк С.В., Рудковський М.В. (директор)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр "Флеш-Р"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.07.2021 (повний текст складено 04.08.2021)

у справі № 910/11892/20 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр "Флеш-Р"

про стягнення 625 000, 00 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовної заяви та рух справи у суді першої інстанції.

В серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Трикотажна фабрика "Роза" (ПрАт "Трикотажна фабрика "Роза"; позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр "Флеш-Р" (ТОВ "Науково-технічний центр "Флеш-Р"; відповідач) про стягнення 625 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним (з порушенням строку та суттєвими недоліками) виконанням відповідачем робіт по договору №29/10/19-1к від 29.10.2019 з виготовлення, монтажу і наладки обладнання (скрубера СДК), які не призвели до очікуваного замовником (позивачем) результату, тому відмовившись від договору позивач має право на відшкодування збитків (з урахуванням заяви про зміну предмета позову №129 від 23.09.2020, яка прийнята та розглянута судом).

В обґрунтування свого позову позивач послався на статті 610, 612, 615, 627, 651, 653, 846, 849, 846, 1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), статті 174, 175 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України).

У відзиві на позовну заяву відповідач послався на її необґрунтованість, вказавши на дотримання ним строків виготовлення, постачання, монтажу обладнання та його відповідність якісним характеристикам, визначеним договором № 29/10/19-1к від 29.10.2019. Відповідач зазначив, що затримка запуску в роботу обладнання спричинена діями позивача (замовника).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11892/20; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.09.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.09.2020 викликано позивача в підготовче засідання позивача на 15.10.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.09.2020 в задоволенні заяви позивача про забезпечення доказів відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2020 викликано позивача і відповідача у підготовче засідання на 08.12.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2020 викликано позивача і відповідача у підготовче засідання на 22.12.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2020 заяву позивача про зміну предмету позову № 150 від 17.11.2020 повернуто без розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2020 призначено у справі № 910/11892/20 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експертів поставлено наступні питання: чи відповідає комплект обладнання Скрубер СДК умовам та технічним характеристикам, зазначеним у Договорі № 29/10/19-1к від 29.10.2019 та додатках до нього; чи відповідає проведений монтаж та налаштування комплекту обладнання Скрубер СДК умовам та технічним характеристикам, зазначеним у Договорі № 29/10/19-1к від 29.10.2019 та додатках до нього; зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи.

Від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до господарського суду міста Києва 11.03.2021 надійшов лист про неможливість проведення експертизи з підстав того, що поставлені на її вирішення питання потребують застосування знань технології виробництва, обслуговування та експлуатацію об`єктів дослідження та не входять до компетенції експертів інституту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2021 поновлено провадження у справі № 910/11892/20 та призначено підготовче засідання на 22.04.2021.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2021 викликано відповідача у підготовче засідання на 15.07.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/11892/20 позов задоволено та стягнуто з ТОВ "Науково-технічний центр "Флеш-Р" на користь ПрАТ "Трикотажна фабрика "Роза" 625 000, 00 грн за оплачене обладнання та 9 375, 00 грн судового збору.

Підставою для ухвалення рішення став висновок суду першої інстанції про неналежне (з порушенням строку та неякісне) виконання відповідачем робіт по договору № 29/10/19-1к від 29.10.2019 з виготовлення та монтажу обладнання. Серед іншого, місцевим судом взято до уваги наявний в матеріалах справи лист Державного підприємства «Сертифікований випробувальний центр опалювального обладнання» в якому зазначено, що газовикористовуюче обладнання технологічної лінії сушки полотен DMS-22, за яким встановлений скрубер, не має жодного відношення до сертифікату відповідності UA.024.С.0410-19, тому що в даному випадку скрубер використовується не за призначенням для обладнання та не може забезпечити належний рівень очищення димових газів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ТОВ "Науково-технічний центр "Флеш-Р" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Підставами для скасування судового рішення скаржник зазначає порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на документальну непідтвердженість браку продукції та/або недоліків в роботі встановленого обладнання. Суд першої інстанції, на думку відповідача, необґрунтовано відмовив в призначенні експертизи за клопотанням відповідача та надав перевагу доводам позивача, врахувавши подані ним докази з порушенням вимог ст. 80, 177 ГПК України.

Позиції інших учасників справи.

ПрАТ "Трикотажна фабрика "Роза" подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 справу № 910/11892/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Корсак В.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Науково-технічний центр "Флеш-Р" на рішення господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі № 910/11892/20; призначено апеляційну скаргу до розгляду на 28.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 за клопотанням скаржника розгляд справи відкладено на 12.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 у судовому засіданні оголошено перерву на 02.11.2021.

Явка представників учасників справи.

У судове засідання 02.11.2021 з`явилися представники учасників справи.

Представники відповідача у судовому засіданні надали свої пояснення по суті спору, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, оскаржене судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржене судове рішення залишити без змін.

Розгляд заяв, клопотань учасників справи.

Разом із апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про призначення судової екологічної експертизи відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань показників складу та властивостей викидів стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря.

В обґрунтування цього клопотання відповідач зазначив, що головним показником належної роботи обладнання є позитивні результати очистки димових газів, які визначаються за допомогою відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань показників складу та властивостей викидів стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря. У випадку недоліків обладнання або його неналежного монтажу показники очистки димових газів, що є прямим наслідком його роботи, будуть відображати негативний результат. Таким чином, відповідач вважає, що якість обладнання та відповідність/невідповідність його роботи визначеним у договорі характеристикам можна встановити за допомогою судової екологічної експертизи.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача, пославшись на те, що екологічна експертиза не дає відповіді на питання щодо справності технічного стану обладнання Скрубер СДК, як установки для очистки газу, та безпеки її експлуатації.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже за змістом наведених положень процесуального закону призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Такий висновок щодо застосування статті 99 ГПК України є усталеним та неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема у постановах від 04.09.2019 у справі № 904/8354/16, від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, 13.08.2021 у справі № 917/1196/19.

Також неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.07.2021 у справі №904/4054/20).

Отже, з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про достатність зібраних у справі доказів для вирішення даного спору.

Разом з тим, відповідач не надав доказів неможливості проведення такої експертизи самостійно з поданням відповідного висновку до суду в якості доказу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції.

29.10.2019 між ТОВ "Науково-технічний центр "Флеш-Р", як постачальником, та ПрАТ "Трикотажна фабрика "Роза", як замовником, укладено договір № 29/10/19-1к (далі - договір).

За умовами цього договору:

- замовник доручає, а постачальник зобов`язується на власний ризик, у відповідності до умов Договору та завдання замовника, виготовити комплект обладнання Скрубер СДК, провести монтаж обладнання, інсталювати систему очистки димових газів в діючу систему газовідведення, змонтувати систему водопостачання/водовідведення скрубера та провести пусконалагоджувальні роботи, надалі «обладнання та роботи», в будівлі по бульвару Незалежності 23 в місті Бровари Київської області, яка належить замовнику на умовах оренди, надалі «об`єкт», згідно переліку, зазначеного в Специфікації в Додатку № 1 до даного Договору та в терміни, вказані в даному Договорі. Замовник зобов`язується прийняти ці «обладнання та роботи» та платити їх на умовах, визначених Договором (пункт 1.1. договору);

- якість обладнання повинна відповідати діючим стандартам і нормам, діючим на території України і прийнятими міжнародними стандартами, підтвердженими в Україні, а також технічному паспорту і сертифікату відповідності (посвідченню) якості (пункт 2.1. договору);

- обладнання повинне забезпечити якісну очистку димових газів на виході з сушильно-ширильної машини DMS-22, які викидаються в атмосферу, від забруднюючих речовин та запаху, до нормативних величин, встановлених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 309 від 27.06.2006 та відповідати технічній характеристиці, вказаній у Додатку № 2 до даного Договору (пункт 2.2. договору);

- ціна обладнання та робіт договірна та становить: 625 000,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 125 000,00 грн (пункт 3.1. договору);

- розрахунки за цим договором здійснюються наступним чином: замовник сплачує постачальнику аванс на придбання матеріалів, обладнання та виготовлення обладнання в розмірі 500 000,00 грн., враховуючи ПДВ-20%, протягом 5-ти банківських днів з дати підписання договору; замовник сплачує постачальнику аванс на виконання робіт в розмірі 125 000,00 грн., враховуючи ПДВ-20%, протягом 5-ти банківських днів з дати одержання листа від постачальника про готовність комплекта обладання Скрубер СДК до поставки на об`єкт для проведення монтажних робіт; остаточний розрахунок, що складає 125 000,00 грн., враховуючи ПДВ-20 %, замовник сплачує постачальнику протягом 5-ти банківських днів з дати підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт (підпункти 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 пункту 3.1. договору);

- постачальник зобов`язується приступити до виготовлення комплекту обладнання не пізніше 2-х робочих днів з моменту одержання авансу від замовника відповідно до п. 3.1.1. Договору та закінчити виготовлення комплекту обладнання Скрубер СДК не пізніше 30 календарних днів з дати їх початку (пункт 4.1. договору);

- постачальник на протязі 10 календарних днів після закінчення виготовлення обладнання доставляє його на об`єкт, проводить його монтаж та пусконалагоджувальні роботи. Термін виготовлення комплекта обладнання, його монтаж та пусконалагоджувальні роботи повинні бути здійснені не більше 40 календарних днів з дати початку робіт. Постачальник може закінчити роботи достроково (пункт 4.2. договору);

- право власності на обладнання, ризики випадкового псування і втрати переходять до замовника в момент підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт та обладнання (пункт 4.4. договору);

- постачальник зобов`язаний, зокрема, виконати роботи з використанням власних матеріалів, обладнання, майстерно, якісно, у відповідності з ТУ У 29.2.-1:2011, конструкторсько-технологічною документацією, вимогами будівельних норм та правил ДБН, БНіП і у строк, визначений в Договорі та в терміни, вказані в Договорі; по закінченню виконання робіт провести випробування комплекту обладнання в цілому та надати акти випробувань та результати очистки димових газів; по закінченню виконання робіт надати для оформлення у встановленому законодавством порядку Акт прийому передачі виконаних робіт та обладнання, який є підставою для кінцевого розрахунку; ліквідувати безкоштовно недоробки та дефекти, що виникли з його вини в ході виконання робіт (пункт 5.1. договору);

- замовник має право, зокрема, відмовитися від приймання закінчених робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у договорі підряду, і не можуть бути усунуті підрядником, замовником або третьою особою; вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених постачальником порушень; відмовитися від Договору та вимагати відшкодування збитків, якщо постачальник своєчасно не почав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений Договором стає неможливим (пункт 5.2. договору);

- постачальник гарантує, що комплект обладнання Скрубер СДК приведе до повної очистки димових газів на виході з сушильно-ширильної машини від забруднюючих речовин (СО оксиду вуглецю, СН (вуглеводні)), від пилу, запаху та інших. У випадку негативного результату спеціалісти постачальника повинні провести додаткову наладку та підібрати необхідний абсорбент, який забезпечить повну очистку димових газів на виході з сушильно-ширильної машини від забруднюючих речовин з приведенням їх до нормативних (пункт 6.4. договору);

- у випадку поставки комплекту обладнання неналежної якості постачальник повинен в короткий термін замінити його на якісний з виплатою штрафних санкцій за порушення термінів поставки (пункт 7.8. договору).

Сторонами підписані додаток № 1 до договору № 29/10/19-1к від 29.10.2019 «Специфікація на поставку Обладнання та виконання робіт», яким узгоджено комплектність обладнання і перелік робіт, та додаток № 2 до цього договору «Основні технічні дані на Скрубер СДК» (т.1, а.с. 22-24).

На виконання пп. 3.1.1., 3.1.2. п. 3.1 договору позивач здійснив перерахування відповідачу авансового платежу у розмірі 625 000, 00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 6453 від 01.11.2019 на суму 300 000,00 грн; № 6555 від 08.11.2019 на суму 200 000,00 грн; № 6904 від 03.12.2019 на суму 125 000,00 грн (т.1, а.с.25-27).

Комплекс робіт по виготовленню, монтажу і наладці обладнання, за умовами договору, відповідач мав виконати в термін до 23.12.2019, що сторонами не заперечується.

Як зазначає позивач, у вказаний термін роботи по виготовленню та монтажу Скрубера СДК виконані належним чином не були.

За результатами випробовування змонтованого відповідачем обладнання позивачем були виявлені недоліки в його роботі. У зв`язку з цим, позивач 21.01.2020 звернувся до відповідача із електронним листом із пропозицією усунути недоліки та доопрацювати очисну систему «Скрубер СДК» (т.1, а.с.68-69).

Листом № 28 від 11.02.2020 відповідач повідомив позивача про календарний графік робіт по вдосконаленню системи очистки димових газів на машині термофіксації тканин (період з 14.02.2020 по 28.02.2020) (т. 1., а.с. 28, 70).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 53 від 03.02.2020, в якій зазначив, що поставлене та змонтоване обладнання не відповідає якісним характеристикам, заявленим в договорі, не здійснює очистку димових газів на виході із сушильно-ширильної машини DMS-22 від забруднюючих речовин. Додаткова наладка, здійснена спеціалістами постачальника, не призвела до нормальної, нормативної роботи Скрубера СДК. При запуску обладнання спостерігається істотне задимлення та велика забрудненість повітря в приміщенні, що робить неможливим експлуатацію всього технологічного обладнання та знаходження в приміщенні обслуговуючого персоналу. При включенні обладнання спостерігається ряд протікань рідин з нього всередину сушильно-ширильної машини DMS-22 та приводить до браку полотен, обробка яких на той час проводиться в машині. Також спостерігається сильна вібрація обладнання, що може призвести до розладу та руйнування вузлів та модулів сушильно-ширильної машини DMS-22. Таким чином, виготовлення, монтаж та наладка Скрубера СДК не здійснена належним чином та в обумовлений строк. Позивач зазначив, що у нього відсутні підстави для прийняття робіт та обладнання через неналежну якість, невідповідність заявленим нормативам, прострочення виготовлення та введення в експлуатацію обладнання в належному стані. У зв`язку з викладеним, позивач просив відповідача: 1) протягом 10 робочих днів з дати одержання даної претензії усунути дефекти установки, провести налагодження та у випадку забезпечення якісної очистки димових газів на виході із сушильної машини DMS-22 передати Скрубер СДК в експлуатацію; 2) надати розрахунок, відповідно до якого була виготовлена та змонтована установка (Скрубер СДК); у разі неусунення недоліків в роботі обладнання позивач просив відповідача повернути сплачені кошти у розмірі 625 000,00 грн (т.1, а.с.29-31).

У свою чергу, відповідач листом № 54 від 03.04.2020 вніс позивачу пропозиції по вирішенню технічних проблем очистки димових газів (т.1., а.с.71-73), а саме: « 1. Додавати в розчин подачі води на форсунки скрубера миючий засіб з поверхнево-активних речовин для зв`язування або омилення жирів у викидах в пропорціях, що потребують експериментального підбору. 2. Зменшити швидкість подачі тканини на термофіксацію з метою гальмування інтенсивного димовиділення.» (т.1, а.с.71-73).

У подальшому, відповідач звернувся до позивача з листом від 04.05.2020, у якому зазначив, що: « 1. Для об`єктивної оцінки роботи установки термофіксації необхідно провести наладку всіх пальників відповідно до температурних режимів роботи, скласти режимні карти. 2. Провести повторні заміри із застосуванням газоаналізаторів на різних температурних режимах термофіксації. 3. Встановити додатковий скрубер на трубу № 1,2 потужністю не менше 10 000 м. куб. за год. 4. Зробити додатковий краплявловлювач на існуючий скрубер для запобігання виносу крапель димососом.» (т.1, а.с. 76).

01.07.2020 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 2 (вих. № 112 від 01.07.2020), у якій позивач повідомив відповідача про відмову від договору № 29/10/19-1к від 29.10.2019 та повернення обладнання, у зв`язку з неналежним (з порушенням строку та неякісним) виконанням відповідачем робіт з виготовлення, монтажу та наладки обладнання (скрубера СДК), які не призвели до очікуваного замовником (позивачем) результату. Позивач вимагав від відповідача повернути сплачені кошти за вказаним договором розмірі 625 000, 00 грн та демонтувати за власний рахунок поставлене обладнання (т.1, а.с.32-35). Дана претензія отримана відповідачем 02.07.2020 (т.1., а.с.36).

Відповідно до листа вих. 133 від 20.08.2020, надісланого відповідачу, позивач повторно відмовився від приймання робіт та від підписання акта приймання-передачі виконаних робіт до договору № 29/10/19-1к від 19.10.2019, а також відмовився від підписання акта приймання-передачі виконаних робіт до договору поставки № 29/10/19-1-к від 29.102.2019 (т.1., а.с. 133-135). Даний лист вручено відповідачу 25.08.2020.

На підтвердження якості поставленого обладнання відповідачем надано до матеріалів справи в копіях Технічний паспорт на Скрубер СДК та Сертифікат відповідності, зареєстрований в Реєстрі ДП «СВЦОО» за №UA.024.C.0410-19 на установки для термічного знищення відходів (утилізатори термічні) типів: УТ 50, УТ 100, УТ 200, УТ 300, УТ 500, УТ 750, УТ 1500, УТ 3000, УТ 5000, УТ 10000 з пальниками, що працюють на природному газі, скрапленому газі та рідкому паливі, до складу яких входять: додаткова камера, скрубер, теплообмінник, циклон, фільтри очищення повітря, фільтри очищення повітря, фільтри очищення диму, допоміжні конструкції та агрегати (т.1, а.с. 89-95).

З метою отримання висновку з питань, що потребують спеціальних знань щодо сертифікації та відповідності технічним умовам та/або ДСТУ установки з очистки газу позивач звертався із запитами № А3-27/10/2020 від 27.10.2020, № 147 від 28.10.2020 до ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» та ДП «Сертифікований випробувальний центр опалювального обладнання» (ДП «СВЦОО») (т.2, а.с.103-104).

На запит позивача ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» надало відповіді №20-57/387 від 29.10.2020 та №20-57/397 від 06.11.2020 (т.2, а.с.107-108), в яких зазначило, що технічні умови ТУ У 29.2-1:2011 поширюються на установки термічного знищення відходів (утилізатори термічні), типу УТ з разовим завантаженням відходів від 50 кг до 10 000 кг і максимальною температурою спалювання плюс 1200 оС. Утилізатори призначені для знищення (утилізації) шляхом спалювання відходів різноманітного походження і складу, в тому числі органічних рослинного і тваринного походження, біологічних, медичних, харчових, комунально-побутових, ветеринарних, промислових і т.п.; «ГОСТ 25199-82 (СТ СЭВ 2145-80) «Оборудование пылеулавливающее. Термины и определения» в Україні не діє - чинність скасована з 01-01-18 згідно наказу ДП «УкрНДНЦ» № 188 від 14-12-15 (ІПС 12-2015-2)».

На запит позивача ДП «Сертифікований випробувальний центр опалювального обладнання» в листі № 178/3 від 02.11.2020 (т.2, а.с.35-36, 105-106) повідомило, що ДСТУ EN 676:2014 «Пальники газові автоматичні з примусовою подачею повітря; ДСТУ EN 267:2014 «Автоматичні пальники мазутні з примусовою тягою для рідкого палива» поширюються на паливовикористовуючу частину установки та не поширюється на установку для очистки газу Скрубер СДК. Стосовно вимог ТУ У 29.2-1:2011 «Установки для термічного знищення відходів (Утилізатори термічні). Технічні умови» - вони містять вимоги виключно до установок. Все обладнання, що встановлюється додатково, визначається залежно від умов роботи та встановлюється технічним проектом конкретної установки. Також у цьому листі ДП «СВЦОО» зазначило, що газовикористовуюче обладнання технологічної лінії сушки полотен DMS 22 з пальниковим газовим пристроєм MAXON VALUPAK MF 300, за яким встановлено скрубер, не має жодного відношення до сертифікату відповідності №UA.024.C.0410-19, тому що в даному випадку скрубер використовується не за призначенням для обладнання, не наведеного в сертифікаті та не може забезпечити належний рівень очищення димових газів.

Оскільки відповідачем не було виготовлено та змонтовано обладнання, що відповідало б умовам укладеного між сторонами договору та у передбачений ним строк, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача сплачених коштів в сумі 625 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За положеннями статей 236, 237, 238, 282, 315 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), які встановлюють вимоги до судових рішень різних судових інстанцій та відповідні процесуальні повноваження суду при їх ухваленні, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia ("суд знає закони").

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та від 25.06.2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Отже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у сфері виконання підрядних робіт на підставі укладеного сторонами договору № 29/10/19-1к від 29.10.2019.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Глава 61 ЦК України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 ЦК України можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених цим Кодексом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 651 названого кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Підстави для реалізації замовником права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями частин 2 - 4 статті 849, частини 2 статті 852, частиною 3 статті 858 ЦК України.

Так, права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта статті).

Правовий аналіз частин 2 - 4 статті 849 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Так, частинами 2, 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов, при цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

Натомість частина 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Водночас, у частині 3 статті 858 ЦК України, якою встановлена відповідальність підрядника за неналежну якість роботи, передбачено, що якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

З аналізу вказаної норми вбачається, що істотні відступи від умов договору підряду або інші істотні недоліки у роботі поділяються на ті, що не можуть бути усунені і ті, що не були усунені у встановлений замовником розумний строк.

Такі недоліки дають замовнику право на відмову від договору та отримання відшкодування спричинених збитків.

Отже до предмета доказування з підстав, передбачених частиною 3 наведеної статті, входять обставини, зокрема, щодо відповідності виконаних підрядником робіт умовам договору підряду або вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, при цьому виявлені недоліки є істотними, якщо результат роботи є непридатним для використання.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2020 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 2 (вих. № 112 від 01.07.2020), у якій позивач повідомив відповідача про відмову від договору № 29/10/19-1к від 29.10.2019 у зв`язку з неналежним (з порушенням строку та неякісним) виконанням відповідачем робіт з виготовлення, монтажу та наладки обладнання (скрубера СДК), які не призвели до очікуваного замовником результату. Позивач вказав на відсутність підстав для прийняття робіт та обладнання через неналежну якість, невідповідність заявленим нормативам, прострочення виготовлення та введення в експлуатацію в належному стані та якості. У зв`язку з цим, позивач вимагав від відповідача повернути сплачені кошти за вказаним договором розмірі 625 000, 00 грн та демонтувати за власний рахунок поставлене обладнання (т.1, а.с.32-35). Дана претензія була отримана відповідачем 02.07.2020 (т.1., а.с.36).

Тобто в претензії визначено фактично дві підстави для односторонньої відмови замовника від договору, а саме порушення строків виконання та невідповідність виготовленого обладнання необхідним нормативам, характеристикам та якості.

Як слідує з предмету укладеного сторонами договору, відповідач, як підрядник, зобов`язався на власний ризик у відповідності до умов договору за завданням замовника (позивача) виготовити комплект обладнання Скрубер СДК, провести монтаж обладнання, інсталювати систему очистки димових газів в діючу систему газовідведення, змонтувати систему водопостачання/водовідведення скрубера та провести пусконалагоджувальні роботи в будівлі по бульвару Незалежності, 23 в м. Бровари Київської області в терміни, вказані в договорі, а замовник зобов`язався оплатити роботу в порядку та розмірах, визначених договором.

Отже результатом робіт за укладеним сторонами договором, який має передаватись замовникові є: 1) виготовлення комплекту обладнання Скрубер СДК; 2) здійснення монтажу комплекту обладнання; 3) інсталювання системи очистки димових газів в діючу систему газовідведення; 4) здійснення монтажу системи водопостачання/водовідведення скрубера; 5) проведення пусконалагоджувальних робіт.

Передання результату зазначеного комплексу робіт замовникові мала бути здійснена відповідачем термін до 23.12.2019.

Комплект обладнання Скрубер СДК є установкою для очистки газу, експлуатація якої регулюється Правилами технічної експлуатації установок очистки газу, затвердженими наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 52 від 06.02.2009 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 13.04.2009 за № 327/16343.

Установка очистки газу (далі - ГОУ) - комплекс споруд, призначений для відведення, транспортування та вловлювання з газопилового потоку, що відводиться від технологічного обладнання, наявних у ньому забруднюючих речовин. ГОУ складається з газоочисних апаратів, допоміжного обладнання, контролюючих приладів і комунікацій. Вимоги цих Правил є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, експлуатують ГОУ (пункти 1.2, 1.3 Правил).

Позивачем, як замовником, були задані вимоги до вказаного обладнання та робіт, що вбачається із розділу 2 договору, відповідно до якого: обладнання (Скрубер СДК) повинно забезпечувати якісну очистку димових газів на виході з сушильної машини DMS-22, які викидаються в атмосферу, від забруднюючих речовин та запаху до нормативних величин, встановлених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 309 від 27.06.2006 та відповідати технічній характеристиці, вказаній в додатку № 2 до даного договору; якість та перелік виконаних робіт та матеріальних ресурсів повинна відповідати вимогам замовника, будівельних норм та правил ДБН, БніП та іншим нормам та правилам, встановленим чинним законодавством України; якість обладнання повинна відповідати діючим стандартам і нормам, діючим на території України і прийнятими міжнародними стандартами, підтвердженими в Україні, а також технічному паспорту і сертифікату (посвідченню) якості. Основні технічні дані роботи очисного обладнання Скрубер СДК визначені додатком № 2 до договору.

Відповідно до п.п. 6.4, 7.8 договору, постачальник гарантує, що комплект обладнання Скрубер СДК приведе до повної очистки димових газів на виході з сушильно-ширильної машини від забруднюючих речовин (СО оксиду вуглецю, СН (вуглеводні)), від пилу, запаху та інших; у випадку поставки комплекту обладнання неналежної якості постачальник повинен в короткий термін замінити його на якісний з виплатою штрафних санкцій за порушення термінів поставки.

За результатами випробовування змонтованого відповідачем обладнання позивачем були виявлені недоліки в його роботі, а саме: недостатній рівень потужності для виведення об`єму газового потоку зі Скрубера, внаслідок чого створюється тиск на потік димових газів на вході в Скрубер та створюються перешкоди на шляху із сушильної машини і в результаті такого тиску створюється просочування повітря з газовими викидами та кіптявою через обшивку стін та дверей камери газоочисного апарату назовні в приміщення, де розташована сушильна машина та Скрубер; значне нагрівання всередині самої камери газоочисного апарата; закипання води всередині газоочисного апарата, внаслідок чого утворюється великий об`єм водяного пару, що викидається в атмосферу; неочищення газових викидів від роботи сушильної машини та їх невиведення в діючу систему газовідведення; наявність кіптяви від згорання газу в сушильно-ширильній машині та неочищення від запахів, які в неочищеному стані осідають на тканині, що проходить сушіння та термофіксацію в сушильно-ширильній машині, що призводить до погіршення якісних характеристик тканини; розпилення води (що поступає до Скрубера) через форсунки на дрібний водяний пил та його висмоктування в димохід разом з повітряним потоком.

У зв`язку із наведеним, позивач 21.01.2020 звертався до відповідача з електронним листом та проханням усунути недоліки, перелік яких наведено у цьому листі, та суттєво доопрацювати очисну систему «Скрубер СДК».

14.02.2020 відповідач надіслав позивачу лист вих. № 28 від 11.02.2020, в якому вказав календарний графік виконання ним робіт по усуненню недоліків, які він назвав «роботи по вдосконаленню очистки димових газів на машині термофіксації тканини» (період з 14.02.2020 по 28.02.2020).

У зв`язку із тим, що відповідачем не були усунені недоліки, зокрема, які пов`язані із невірно зробленими відповідачем, як виробником проектно-конструкторськими розрахунками, позивач направив відповідачу претензію вих. № 53 від 03.04.2020, в якій вимагав від відповідача усунути недоліки протягом 10 робочих днів, а також надати розрахунок відповідно до якого була виготовлена та змонтована установка Скрубер СДК (тобто надати проектний та/або конструкторсько-технологічний розрахунок всього комплекту обладнання).

Відповідач надіслав позивачу лист вих. № 54 від 03.04.2020, в якому вказав, що позивачем було надано технічне завдання, зокрема, «схематичне розташування устаткування термофіксації полотна» (сушильна машина DMS-22), «побажання та обмеження», «технічну задачу». Замість проектного та/або конструкторсько-технологічного розрахунку відповідач послався на те, що розрахунок скрубера проводився згідно ГОСТ 25199-82 (СТ СЄВ 2145-80) та ТУ У 29.2-1:2011 та вказав параметри Скрубера СДК, габаритні розміри, матеріал для виготовлення, комплектацію, що передбачені договором. Також у цьому листі відповідач зазначив обставини, які на його думку є причинами незадовільної роботи Скрубера СДК та надав «пропозиції по вирішенню технічних проблем очистки димових газів», а саме: « 1. Додавати в розчин подачі води на форсунки скрубера миючий засіб з поверхнево-активних речовин для зв`язування або омилення жирів у викидах в пропорціях, що потребують експериментального підбору. 2. Зменшити швидкість подачі тканини на термофіксацію з метою гальмування інтенсивного димовиділення.»

З цього приводу позивач обґрунтовано посилається на те, що технологічний процес термофіксації, який відповідач вважає недоліком і причиною задимлення та незадовільної роботи Скрубера, є звичайним процесом, який здійснює сушильна машина, температурний режим якого був передбачений договором (додатком № 2 до договору). Пропонуючи зменшити швидкість подачі тканини на термофіксацію з метою гальмування інтенсивного димоутворення відповідач фактично пропонує порушити технологію термофіксації тканини.

В іншому своєму листі від 04.05.2020 відповідач причиною незадовільної роботи Скрубера СДК вважає саму машину термофіксації та рекомендує «провести наладку всіх пальників відповідно до температурних режимів роботи, скласти режимні карти».

Як зазначалось директором позивача у заяві свідка, що подавалась до суду першої інстанції, на вимогу відповідача позивачем було надано відповідачу документи про обстеження та задовільний стан роботи газових пальників технологічної лінії сушки полотен DMS 22, наданих Державним малим підприємством «Центр по випробовуванню та впровадженню паливовикористовуючого обладнання» (ДМП «ЦВВПО»). Копії режимної карти обладнання DMS 22 та акта здавання-приймання робіт за результатами проведеного обстеження роботи цього обладнання містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 156-158).

Крім того, в листі від 04.05.2020 для задовільної роботи Скрубера СДК відповідач пропонував встановити додаткове обладнання («додатковий скрубер», «додатковий краплявловлювач на існуючий скрубер»). Тобто, такі пропозиції фактично спрямовані на несення позивачем додаткових витрат, а не вчинення самим відповідачем за власний рахунок комплексу робіт з усунення недоліків. Водночас, за умовами укладеного сторонами договору, комплект очисного обладнання Скрубер СДК мав бути розрахований та виготовлений під потужності та потреби сушильної машини DMS-22, а не навпаки, потужність та режим роботи сушильної машини мали підлаштовуватися під Скрубер СДК.

З огляду на всі твердження відповідача, зазначені у його листах, суд доходить висновку, що відповідач визнає технічні недоліки роботи очисного обладнання Скрубер СДК, на які вказує позивач, зокрема:

- зазначає в листі вих. № 54 від 03.04.2020, що «ефективність води як адсорбента виявилась малоефективною», чим підтверджує невірно підібрані відповідачем адсорбенти/абсорбенти;

- зазначає в листі вих. № 54 від 03.04.2020, що «швидкість інтенсивного димоутворення під час термофіксації тканини при температурі 190 градусів перебільшує максимальну потужність двох димососів (12500+15000 м3) та не встигає виходити в димоходи, утворюючи надмірний тиск всередині машини термофіксації», чим підтверджує надмірний тиск в очисному апараті, задимлення (вихід диму в приміщення), недостатню потужність підібраних відповідачем димососів, що є недоліком в проектно-конструкторському розрахунку;

- надає в листі вих. № 54 від 03.04.2020 «пропозиції по вирішенню технічних проблем очистки димових газів», чим підтверджує наявність технічних проблем та недоліків;

- також в листі вих. № 54 від 03.04.2020 пропонує «додавати в розчин подачі води на форсунки скрубера миючий засіб з поверхнево-активних речовин для зв`язування або омилення жирів у викидах в пропорціях, що потребують експериментального підбору», чим підтверджує: або наявність недоліків розрахунку, недостатнє вивчення і врахування роботи сушильної машини, температурних режимів, складу викидів і відповідно невірно підібрані адсорбенти та/або абсорбенти; або відсутність розрахунку і виготовлення обладнання у формі «експерименту».

Щодо наданих відповідачем на підтвердження якості обладнання Технічного паспорту на Скрубер СДК та Сертифікату відповідності, зареєстрованого в Реєстрі ДП «СВЦОО» за № UA.024.C.0410-19 на установки для термічного знищення відходів (утилізатори термічні), суд зазначає таке.

З метою отримання висновку з питань, що потребують спеціальних знань щодо сертифікації та відповідності технічним умовам та/або ДСТУ установки з очистки газу позивач звертався із запитами № А3-27/10/2020 від 27.10.2020, № 147 від 28.10.2020 до ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» та ДП «Сертифікований випробувальний центр опалювального обладнання».

На запит позивача ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» надало відповіді №20-57/387 від 29.10.2020 та №20-57/397 від 06.11.2020, в яких зазначило, що технічні умови ТУ У 29.2-1:2011 поширюються на установки термічного знищення відходів (утилізатори термічні), типу УТ з разовим завантаженням відходів від 50 кг до 10 000 кг і максимальною температурою спалювання плюс 1200 оС. Утилізатори призначені для знищення (утилізації) шляхом спалювання відходів різноманітного походження і складу, в тому числі органічних рослинного і тваринного походження, біологічних, медичних, харчових, комунально-побутових, ветеринарних, промислових і т.п.; «ГОСТ 25199-82 (СТ СЭВ 2145-80) «Оборудование пылеулавливающее. Термины и определения» в Україні не діє - чинність скасована з 01-01-18 згідно наказу ДП «УкрНДНЦ» № 188 від 14-12-15 (ІПС 12-2015-2)».

Отже, відповідачем вказано як основу для здійснення розрахунку обладнання та Технічного паспорта скасований ГОСТ та ТУ для утилізаторів. При цьому, не вказано жодного ТУ та/або Технічного регламенту, які регламентували роботу установок з очистки газу або хоча б безпеку обладнання, що працює під тиском.

На запит позивача ДП «Сертифікований випробувальний центр опалювального обладнання» в листі № 178/3 від 02.11.2020 повідомило, що «ДСТУ EN 676:2014 «Пальники газові автоматичні з примусовою подачею повітря; ДСТУ EN 267:2014 «Автоматичні пальники мазутні з примусовою тягою для рідкого палива» поширюються на паливовикористовуючу частину установки та не поширюється на установку для очистки газу Скрубер СДК. Стосовно вимог ТУ У 29.2-1:2011 «Установки для термічного знищення відходів (Утилізатори термічні). Технічні умови» - вони містять вимоги виключно до установок. Все обладнання, що встановлюється додатково, визначається залежно від умов роботи та встановлюється технічним проектом конкретної установки.»

Тобто скрубери, зазначені у Сертифікаті відповідності, призначені для очищення відходів від установок з утилізації й визначаються технічним проектом самої установки з утилізації, і ніякого відношення до Сертифікату відповідності не мають.

Також в листі № 178/3 від 02.11.2020 ДП «СВЦОО» зазначило, що «газовикористовуюче обладнання технологічної лінії сушки полотен DMS 22 з пальниковим газовим пристроєм MAXON VALUPAK MF 300, за яким встановлено скрубер, не має жодного відношення до сертифікату відповідності №UA.024.C.0410-19, тому що в даному випадку скрубер використовується не за призначенням для обладнання, не наведеного в сертифікаті та не може забезпечити належний рівень очищення димових газів.»

Таким чином, ані Технічний паспорт, ані Сертифікат відповідності не є доказами належно виконаних робіт та належної роботи комплекту обладнання Скрубер СДК, а сам Технічний паспорт не доводить, що виготовлений відповідачем за договором Скрубер СДК є саме таким, яким він визначений в Технічному паспорті.

Щодо незгоди відповідача із прийняттям судом першої інстанції додаткових пояснень позивача та додатків до нього, а саме вищевказаних листів ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» та ДП «СВЦОО», колегія вважає, що у даному випадку суд першої інстанції дотримуючись конституційних гарантій принципу рівності та змагальності сторін в процесі правомірно на підставі частини п`ятої статті 161 ГПК України дозволив позивачу подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача в апеляційній скарзі на існування перешкод у проведенні випробовування обладнання, у зв`язку з незабезпеченням позивачем необхідного технологічного процесу, оскільки позивачем до матеріалів справи надана копія журналу реєстрації відвідувань (т.1, а.с.142-148), із записів якого вбачається, що представники відповідача неодноразово відвідували приміщення цеху, в якому розміщене обладнання, тобто після закінчення терміну виконання робіт (до 26.05.2020).

Також колегія вважає безпідставним посилання скаржника на висновки суду Верховного Суду у справі № 910/1570/18, оскільки зазначена справа і дана справа різняться, як за суб`єктним складом сторін спірних правовідносин, так і за складом учасників таких правовідносин, так і за з`ясованою судами фактично-доказовою базою у справах, тобто за істотними ознаками.

Отже, аналіз сукупності наявних в матеріалах даної справи доказів дає підстави для висновку щодо неналежного (неякісного, з порушенням строку) виконання відповідачем, як підрядником, робіт по договору, які не призвели до очікуваного позивачем, як замовником, результату. Істотні недоліки в роботі обладнання, які унеможливлюють безпечну експлуатацію обладнання визнавались відповідачем, проте не були усунені в установлений позивачем строк. Відповідач, приступаючи до виконання договору не мав належного конструкторського розрахунку комплекту обладнання, а виконання ним договірного зобов`язання носило характер експерименту. Тому, відмовившись від договору підряду з підстав, зазначених в частині 3 статті 858 ЦК України, замовник має право на відшкодування збитків.

У даному випадку, зважаючи на те, що роботу не було виконано підрядником належним чином і в погоджений строк, мотиви щодо не підписання замовником актів приймання виконаних робіт було обумовлено як договором, так і законом.

Положеннями частини 1 - 3 статті 857 ЦК України встановлено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (частини 1 статті 623 зазначеного Кодексу).

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з положеннями статей 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У розумінні наведених положень особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні збитків.

Судом апеляційної інстанції на підставі аналізу сукупності наявних у матеріалах справи доказів встановлений склад цивільного правопорушення у діях відповідача, а саме: факт порушення ним зобов`язань за договором в частині неналежного (неякісного та не у строк) виконання робіт з виготовлення, монтажу та наладки обладнання, що вказує на протиправну поведінку підрядника; наявна шкода, оскільки внаслідок невиконання підрядником своїх договірних зобов`язань замовнику спричинені збитки у розмірі здійсненої попередньої оплати по договору, в результаті неотримання очікуваного результату за витрачені по договору кошти; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою полягає у тому, що неналежне виконання підрядником робіт не призвело до очiкуваного замовником результату, оскільки встановлене обладнання експлуатувати неможливо, в тому числі з точки зору безпеки; вина підрядника полягає у недбалому ставленні до виконання договірних зобов`язань, що спричинило неможливість експлуатації обладнання.

Порушення договірних зобов`язань є істотним, оскільки призвело до неможливості експлуатації встановленого обладнання, що стало наслідком відмови замовника від договору підряду в односторонньому порядку та є підставою для стягнення збитків.

Суд апеляційної інстанції погоджується із аргументами, наведеними у відзиві позивача на апеляційну скаргу, оскільки вони ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи, та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Звертаючись з апеляційною скаргою скаржник не спростував наведених висновків.

Щодо доводів скаржника про необґрунтованість відмови суду першої інстанції в задоволенні його клопотання про призначення судової експертизи, слід зазначити, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду. Сукупність наявних в матеріалах цієї справи документів є достатньою для можливості прийняття рішення за результатами розгляду справи.

Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що «окремо стоїть питання про наявність бракованої продукції через витікання рідини зі Скрубера СДК при його неналагодженій роботі», що вказує на визнання відповідачем неналагодженої роботи обладнання. В той же час, за умовами укладеного договору на відповідача, як постачальника, покладено обов`язок в короткий термін замінити комплект обладнання неналежної якості на якісний (пункт 7.8. договору).

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Здійснивши перегляд судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим судом вірно встановлено обставини справи, які входять до предмету доказування, проте, не враховано положення частин 1, 3 статті 615, частини 3 статті 651, частини 3 статті 858 ЦК України щодо права сторони відмовитися від договору та відшкодування збитків.

Однак зазначене порушення, допущене судом першої інстанції, не призвело до ухвалення цим судом неправильного по суті спору рішення у цій справі, що відповідно до статті 277 ГПК України не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, проте є підставою для зміни мотивувальної частини щодо правильного застосування норм матеріального права з підстав викладених у цій постанові, з викладених вище мотивів.

Судові витрати.

З огляду на норми ст. 129 ГПК України понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишаються без задоволення.

Складання повного рішення.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6 ст. 233 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр "Флеш-Р" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/11892/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр "Флеш-Р".

Матеріали справи № 910/11892/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 12.11.2021.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова