РІШЕННЯ
11 листопада 2021 року м. ТернопільСправа № 921/325/21

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Шумського І.П.
при секретарі судового засідання Саловській О.А.
розглянув матеріали справи
за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоком Сервіс" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 24-А, адреса для листування 04212, м. Київ, а/с 2)

до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 м. Бережани (47501, Бережанський район, Бережани, Золочівська, 51)

за участю Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (просп. Злуки 47 в, м Тернопіль, 46024) на стороні відповідача

про:
- визнання укладеним між ТОВ "Енергоком Сервіс" та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль договору №41 від 01.04.2019 з додатками;

- стягнення з відповідача 152356,83 грн заборгованості, з яких: 125756,95 грн основного боргу; 12827,11 грн пені; 10676,68 грн інфляційних нарахувань; 3096,09 грн - 3% річних.

За участю від:
позивача - Оплачко В.О.

відповідач - Надвинична Г.Я., ОСОБА_1

прокуратури - Троян Р.Б.

третьої особи Дубчак І.А.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоком Сервіс" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль про:

- визнання укладеним між ТОВ "Енергоком Сервіс" та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль договору №41 від 01.04.2019 з додатками;

- стягнення з відповідача 152356,83 грн заборгованості, з яких: 125756,95 грн основного боргу; 12827,11 грн пені; 10676,68 грн інфляційних нарахувань; 3096,09 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Енергоком Сервіс" у позовній заяві №41 від 17.05.2021 (вх. №375 від 24.05.2021), додаткових поясненнях №41 від 09.07.2021, оцінених судом як відповідь на відзив в порядку ст. 166 ГПК України (вх. №6505 від 09.08.2021) та додаткових поясненнях (уточнених) №41 від 14.09.2021 (вх. №7542 від 14.09.2021) позивач стверджує, що на виконання досягнутих між сторонами у березні-квітні 2019 року домовленостей позивач виконав ряд робіт, що підтверджується складеним сторонами 25.04.2019 бригадним актом здачі-прийняття робіт. Проте відповідач коштів за виконані роботи не сплатив, наданий проект договору №41 від 01.04.2019 з додатками, який повторно йому надсилався в червні 2020 року, не підписав. Жодних заперечень з цього приводу, як і зауважень щодо неналежного виконання робіт від КЕВ м.Тернопіль не надходило, що є, на думку позивача, додатковим доказом акцептування відповідачем договору №41 від 01.03.2019 з додатками.

Заперечення відповідача.
Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль заперечено позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву №14/1143 від 17.06.2021 (вх. №5292 від 23.06.2021), додаткових поясненнях №14/1663 від 25.08.2021 (вх. №6926 від 26.08.2021). Зокрема зазначено, що КЕВ м.Тернопіль є установою державної форми власності, яка здійснює свою діяльність в сфері оборони, на яку покладено завдання з квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин і підрозділів Збройних Сил України; фінансування КЕВ м. Тернопіль здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, в тому числі Збройних Сил України, встановлено Законом України "Про публічні закупівлі". Так, обов`язковою передумовою укладення сторонами договору, предметом якого є надання позивачем послуг з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж центрального опалення, вартість яких перевищує 50 тисяч гривень, є проведення процедури спрощеної закупівлі у порядку, передбаченому ст.14 Закону України "Про публічні закупівлі". Проте, КЕВ м.Тернопіль проведення спрощеної закупівлі шляхом оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі в електронній системі закупівель згідно з ч.1 ст.10 Закону не ініціювало. За приписами ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Таким чином, укладення між сторонами договору на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, може мати місце виключно в порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі", норми якого є спеціальними. Позивачем не дотримано порядку укладення договору, в т.ч. встановленого Законом України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим КЕВ м.Тернопіль вважає, що договір про виконання послуг (робіт) з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж центрального опалення будівлі штабу та казарми військового містечка в/ч 1461 в смт. Бережани між КЕВ м.Тернопіль та ТОВ "ЕНЕРГОКОМ СЕРВІС" укладено не було. КЕВ м.Тернопіль жодним чином не погоджувало і не клопотало про допуск сторонніх осіб на територію військового містечка (третьої особи), в тому числі представників позивача для виконання робіт. Надсилання позивачем електронних листів про надання допуску на територію військового містечка не може свідчити про надання такого допуску (дозволу). Звертає увагу суду на те, що факт виконання робіт зі сторони позивача належним чином не підтверджено; такий документ як "бригадний акт", як підтвердження виконання робіт чи надання послуг, Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів, затвердженими наказом Державної казначейської служби України від 29.04.2013 №68, чи іншими нормативно-правовими актами не передбачений. А оскільки форма бригадного акта ідентична формі дефектного акта, який передбачений у додатку Р ДСТУ БД.1.1-1:2013, в якому зазначаються обсяги робіт і на підставі якого виконується розрахунок договірної ціни, КЕВ м.Тернопіль розцінював бригадний акт як дефектний акт, який був складений з метою визначення об`ємів робіт, при наявності фінансування. Погодження договірної ціни на виконання зазначених робіт КЕВ м.Тернопіль не проводило, так як при формуванні кошторису на 2019-2020 рік по КЕВ м.Тернопіль не було передбачено відповідного фінансування. До того ж, проект договору був надісланий на адресу відповідача лише 16.06.2020, тобто більш ніж через рік після нібито виконання ним робіт. Наданий позивачем бригадний акт не є належним та допустимим доказом в підтвердження виконання робіт, оскільки такий не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує проведення господарської операції відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Звернення прокуратури із заявою про вступ у справу.
06.08.2021 через канцелярію суду від Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшла заява №712 ВИХ-21 від 04.08.2021 (вх. №6444) про вступ у справу, у якій прокурор просив суд допустити її у справу в інтересах держави на стороні відповідача, відповідно до якого остання, керуючись статтею 131-1 Конституції України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", статтею 53 ГПК України, та посилаючись на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, просить допустити Тернопільську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону у дану справу.

Заява обґрунтована тим, що КЕВ м. Тернопіль (відповідач у справі) є бюджетною установою та його фінансування здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. В розумінні Закону України "Про публічні закупівлі" КЕВ м. Тернопіль виступає замовником, який здійснює закупівлі відповідно до цього Закону. Таким чином, стягнення бюджетних коштів на виконання договорів, які не укладені відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" (без проведення певної процедури закупівлі) порушує інтереси держави. У КЕВ м. Тернопіль відсутні бюджетні призначення на 2021 рік для оплати послуг (робіт) з очищення зовнішніх мереж водовідведення, каналізації та вигрібної ями, що створює загрозу нецільового використання бюджетних коштів.

Однією з підстав для звернення прокурора до суду із заявою про вступ у справу зазначено те, що КЕВ м. Тернопіль, яка є відповідачем у справі, є розпорядником бюджетних коштів і відповідає за зобов`язаннями бюджетними коштами. Її діяльність повинна відповідати принципам бюджетного законодавства, у тому числі принципу цільового використання бюджетних коштів.

Також, підставою для вступу прокурора у справу для їх захисту прокурор вважає і те, що предметом позову є державні кошти та судом вирішуватиметься питання щодо стягнення їх із державного бюджету, рішення у справі може вплинути на обсяг державного бюджету, що є загрозою порушення державних інтересів.

Позиція третьої особи.
Військовою частиною НОМЕР_1 м.Бережани у встановлений судом в ухвалі від 16.09.2021 строк не подано пояснень в порядку ст. 168 ГПК України.

Відповідно до змісту усних пояснень представника третьої особи в судовому засіданні 11.11.2021 для виконання працівниками позивача робіт на території військової частини необхідно було дотримання процедури погодження у т.ч. за участю органів СБУ.

Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою суду від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/325/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 24.06.2021.

Строк підготовчого провадження у справі №921/325/21 продовжувався ухвалою від 24.06.2021, якою також було відкладено підготовче судове засідання на 11.08.2021.

Ухвалою суду від 11.08.2021 задоволено заяву керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №712 вих-21 від 04.08.2021 (вх. №6444 від 06.08.2021) про вступ у справу на стороні відповідача та відкладено підготовче судове засідання на 26.08.2021.

Ухвалою суду від 26.08.2021 продовжувався строк підготовчого провадження за межами ст. 177 ГПК України, з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладалось підготовче судове засідання на 16.09.2021.

За ініціативою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 м. Бережани, відкладено підготовче судове засідання на 18.10.2021, з приводу чого постановлено ухвалу від 16.09.2021.

Ухвалою суду від 18.10.2021 закрито підготовче провадження по справі №921/325/21 та призначено її до судового розгляду по суті в судовому засіданні 11.11.2021.

Присутній в судовому засіданні 11.11.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представником відповідача в судовому засіданні 11.11.2021 заперечено проти позову.

Присутніми в судовому засіданні 11.11.2021 представниками прокуратури та третьої особи підтримано позицію відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
За твердженням позивача, у березні-квітні 2019 року між ТОВ "ЕНЕРГОКОМ СЕРВІС" та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль було досягнуто домовленості щодо надання послуг (робіт) з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж центрального опалення будівлі штабу та казарми військового містечка в/ч НОМЕР_2 в смт. Бережани з їх оплатою згідно актів виконаних послуг.

Надалі, позивачем було передано відповідачу, в двох екземплярах, підписаний проект договору №41 від 01.04.2019 з додатками, а саме: зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта (форма №5); договірна ціна (форма №9); локальний кошторис на роботи №2-1-1 (форма №1); дефектний акт (форма №8).

ТОВ "ЕНЕРГОКОМ СЕРВІС" вказує, що його контрагент акцептував дану пропозицію та вчинив дії для допуску позивача (режимний об`єкт) до виконання послуг (робіт) з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж центрального опалення будівлі штабу та казарми військового містечка в/ч 1461 в смт. Бережани.

На підтвердження цьому, представником позивача подано копії адресованих начальнику КЕВ м. Тернопіль листів ТОВ "ЕНЕРГОКОМ СЕРВІС" №363 від 05.04.2019 та №372 від 17.04.2021, з проханням надати допуск спеціалістам та працівникам останнього до виконання робіт з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж централізованого опалення та котельного обладнання на об`єктах КЕВ, відповідно до пропускної системи з 05.04.2019 та 17.04.2019 відповідно, а саме:

- бригадиру-сантехніку Журбей В.М.; слюсару сантехніку, водію Полюховичу С.С.; електрозварювальнику, слюсару сантехніку Токарчуку Р.В., із спеціальним автомобілем з обладнанням на проведення робіт ТАТА LРТ, номерний знак НОМЕР_3 ;

- бригадиру-сантехніку Шнайдеру С.А., слюсару сантехніку, водію Глушко С.М., слюсару сантехніку Кучменку К.О., слюсару сантехніку, водію ОСОБА_2 , із спеціальними автомобілями з обладнанням на проведення робіт МАЗ 533603, номерний знак НОМЕР_4 , Мерседес Атего, номерний знак НОМЕР_5 , МАН 19.403, номерний знак НОМЕР_6 .

В якості доказів надіслання листів №363 від 05.04.2019 та №372 від 17.04.2021 відповідачу, позивачем подано роздруківки (скрін-шоти) своєї електронної пошти. З її змісту вбачається, що такі листи надіслані КЕВ м. Тернопіль (відповідачу у справі) на його офіційну електронну адресу <>.

Позивачем стверджено, про повне виконання ним робіт, про що сторони підписали бригадний акт здачі-прийняття виконаних робіт.

Зміст наявних в матеріалах справи копії та оригіналу бригадного акту від 25.04.2021 вказує на те, що зі сторони виконавця його підписано бригадиром Михайлишин П.С., а сторони замовника майстром теплогосподарства ОСОБА_3 . Містить такий акт відбитки печаток обох сторін у справі.

Представником відповідача під час розгляду справи звернено увагу суду на те, що в примітках до акту зазначено, що такий не є фінансово-розрахунковим документом, а являється лише внутрішнім документом компанії, що засвідчує здачу об`єкта бригадира. Також представником відповідача зазначено, що у бригадному акті наведено перелік робіт, однак він не містить вартості виконуваних робіт. Разом з цим, не містить підпису та імені особи окрема графа під назвою «після виконання робіт система опалення прогріта, опалювальні прилади функціонують нормально».

В той же час названий акт зі сторони відповідача дійсно підписав його працівник, який разом з представником позивача обумовили порядок робіт, що передбачалось виконати.

За твердженням позивача, після цього позивачем було передано відповідачу підписані в двох екземплярах акти виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3, відповідно до яких вартість виконаних робіт складає 125756,95 грн. Однак, відповідач не підписав ні договір з додатками, ні акти виконаних робіт за формою КБ-2в, ні довідки про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3.

Відповідач факт виконання робіт під час розгляду справи не визнав.

В матеріалах справи наявна копія листа КЕВ м. Тернопіль №1/603 від 29.03.2019, адресованого начальнику Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Львів, у якому зазначено інформацію щодо необхідності проведення промивки системи центрального опалення на об`єктах КЕВ м. Тернопіль (всього на загальну суму 1074,4 тис. грн), з визначенням орієнтовної вартості робіт по кожному об`єкту, в тому числі: промивка та ремонт внутрішніх мереж теплопостачання будівлі штабу казарми, орієнтовною вартістю 125,8 тис. грн.

До матеріалів справи також долучено копію листа №515/2/1739/308 від 12.04.2019 Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (м.Львів) до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України щодо виділення додаткових кошторисних призначень та коштів на проведення ремонту, гідрохімічного очищення внутрішніх мереж теплопостачання та зовнішніх каналізаційних мереж на загальну суму 3608,612 тис. грн, в тому числі по КЕВ м. Тернопіль загальна потреба 1074,4 тис.грн, з включеною до неї вартістю робіт 125,8 тис. грн., з промивки та ремонту внутрішніх мереж теплопостачання казарми.

Як стверджує відповідач, зазначена у листі №1/603 від 29.03.2019 сума 125,8 тис. грн лише приблизно співпадає із начебто вартістю виконаних позивачем робіт на суму 125756,95 грн. За його твердженням, якщо б між сторонами виникли договірні правовідносини, то ціна договору мала б точне, а не приблизне грошове визначення.

В якості додатків до відзиву на позовну заяву, КЕВ м. Тернопіль подано копію плану поточного ремонту та виконання заходів з підготовки об`єктів казармено-житлового фонду та комунальних споруд до зимової експлуатації 2019-2020 років та плану заходів з підготовки казармено-житлового фонду та комунальних споруд військових містечок Збройних Сил України до зимової експлуатації 2020-2021 року, доведені до відома КЕВ м. Тернопіль відповідно листами №515/2/711/129 від 15.02.2019 Західного-територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та №370/2/1158 від 25.03.2020 Центрального управління інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Посилаючись на вищевказані відомчі документи відповідача, його представником звернено увагу на відсутність у цих планах посилання на вартість та необхідність виконання робіт по спірному договору.

16.06.2020 ТОВ "ЕНЕРГОКОМ СЕРВІС" направлено КЕВ м. Тернопіль вимогу №322 (по тексту вимога №41) від 05.06.2020 про підписання останнім спірного правочину, додатків до нього, та сплату коштів в розмірі 125756,95 грн (з ПДВ) на підставі рахунку №298 від 28.05.2020 протягом 7 банківських днів з дати отримання даної вимоги.

В якості додатків до вимоги №322 на адресу КЕВ м. Тернопіль позивачем направлено відповідачу: договір №41 від 01.04.2019 (в 2 екз.), зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта (в 2 екз.), акт виконаних робіт за формою КБ-2в (в 2 екз.), а також договірна ціна (в 2 екз.), локальний кошторис (в 2 екз.), дефектний акт (в 2 екз.), акт КБ-2В (в 2 екз.), довідка КБ-3 (в 2 екз.), копія бригадного акту від 25.04.2019, підсумкова відомість (в 2 екз.), рахунок №298 від 28.05.2020 (опис вкладення у цінний лист від 16.06.2020).

В ході розгляду справи відповідачем не заперечено факту отримання листа вимоги №322 від 05.06.2020.

Оскільки відповідач договір №41 від 01.04.2019 з додатками та акти виконаних робіт (форми КБ-2в) не підписав, грошові кошти за фактично виконані роботи не сплатив, зауважень щодо неналежного виконання послуг (робіт) не надіслав, позивач звернувся із даним позовом до господарського суду.

В підготовчому провадженні представник позивача неодноразово зазначав про недоцільність призначення та оплати ним експертизи для визначення вартості робіт, наведених у бригадному акті.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.
Положеннями статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч.7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України (в редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України №738-IX від 19.06.2020) було обумовлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 1 ст.641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначено в ст.181 Господарського кодексу України.

Так, статтею 181 ГК України (в редакції чинній до внесення змін згідно із Законом України №738-IX від 19.06.2020) було передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою зі сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

За змістом частин 2, 3 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що підписаний зі сторони позивача договір №41 від 01.04.2019 з додатками, а саме: зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта, договірна ціна, локальний кошторис на роботи, дефектний акт, акт приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, довідка про вартість виконаних робіт форми КБ-3 (в 2 примірниках) були надіслані позивачем на адресу відповідача разом із вимогою 16.06.2020.

Як стверджує позивач, такі документи в червні 2020 року направлялись Квартирно - експлуатаційному відділу повторно, оскільки вже передавались останньому раніше. Проте доказів в підтвердження наведеного, як і дати передання таких документів відповідачу (як пропозиції укласти договір) матеріали справи не містять, а відтак дане твердження оцінюється судом критично.

У проекті договору №41 від 01.04.2019 викладені його істотні умови, зокрема: предмет договору: «Послуги з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж центрального опалення будівлі штабу та казарми військового містечка в/ч 1461 в смт. Бережани»; ціну договору 125756,95 грн (в т.ч. ПДВ 20595,49 грн), умови оплати (в т.ч. проведення кінцевого розрахунку не пізніше 31.12.2019 після повного виконання послуг); строк дії договору (з моменту підписання обома сторонами і до 31.12.2019, при умові повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору).

Таким чином слід прийти до висновку, що пропозиція укласти договір №41 від 01.04.2019 була зроблена позивачем саме 16.06.2020, без встановлення відповідачу строку на відповідь.

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст.644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач відповіді на вимогу укласти договір позивачу не надіслав, підписаного зі своєї сторони примірника договору №41 від 01.04.2019 з додатками не повернув.

При цьому суд констатує, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення КЕВ м. Тернопіль фактичних дій на виконання вказаних у вимозі умов договору, які б засвідчували його бажання укласти спірну угоду (як прийняття пропозиції, акцепту) після надіслання відповідачу її проекту (тобто після 16.06.2020).

Поряд із цим слід зазначити, що направлення Квартирно-експлуатаційним відділом листа №1/603 від 29.03.2019 до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Львів, у якому міститься інформація щодо необхідності проведення промивки системи центрального опалення на об`єктах КЕВ м. Тернопіль, з визначенням орієнтовної вартості робіт по кожному об`єкту, в тому числі: промивка та ремонт внутрішніх мереж теплопостачання будівлі штабу казарми, орієнтовною вартістю 125,8 тис. грн мало місце більш, ніж за рік до направлення позивачем проекту договору №41 від 01.04.2019 з додатками відповідачу. До того ж у листі йдеться про необхідність проведення робіт на об`єктах, а не підтверджується їх фактичне виконання.

Відповідно до змісту ст. ст. 837, 843, 844, 846 ЦК України, ст. ст. 180, 189 ГК України ціна (кошторис) робіт, строк їх виконання, термін дії договору є істотними умовами договору підряду.

З наведеного в сукупності суд констатує, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, у зв`язку з чим договір №41 від 01.04.2019 з додатками слід вважати неукладеним (таким, що не відбувся).

Згідно з ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства.

При цьому суд враховує, що надіслана позивачем у червні 2020 року вимога укласти угоду на суму 125756,95 грн не ґрунтується на процедурах та не відповідає порядку укладення договорів на конкурентних засадах, що визначені Законом України "Про публічні закупівлі", дотримання якого є обов`язковим для правочинів, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів.

Варто також зазначити, що зазначена у проекті договору №41 дата його укладення 01.04.2019 (тобто більш ніж за рік до дати надіслання контрагенту) суперечить встановленому законодавством порядку оформлення договірних відносин між сторонами.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Статтею 187 ГК України визначено, що спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Таким чином, оскільки запропонований позивачем проект договору, визнання укладеним якого з додатками є предметом даної справи, є не обов`язковим для укладання сторонами в силу прямої норми закону чи попереднього договору, є не акцептований відповідачем і сторони не досягли згоди з усіх істотних умов для такого виду господарського договору, відсутні правові підстави вважати спірний договір укладеним у відповідній редакції позивача.

Також, не може свідчити про оформлення договірних стосунків між сторонами у спрощений спосіб шляхом складання бригадного акту здачі-прийняття виконаних робіт від 25.04.2019.

Так, з точки зору законодавця, що викладена у ч. 2 ст. 184 ГК України, укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

В свою чергу, даною правовою нормою було обумовлено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України (у вказаній вище редакції) у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідно до статей 180, 189 ГК України однією з істотних умов господарського договору є ціна договору, яка визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Проте, як вбачається із змісту бригадного акту здачі-прийняття робіт від 25.04.2019, копія та оригінал якого долучено до матеріалів справи, останній не містить умови, зокрема щодо ціни перелічених в ньому робіт (послуг). Отже, сторонами вартість виконуваних робіт (послуг) не погоджувалася.

Частинами 1, 4 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Частиною першою та другою статті 837 ЦК України обумовлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами (ч.1 та ч.2 ст. 843 ЦК України).

Під час підготовчого провадження у даній справі, представником позивача відхилено пропозицію суду щодо проведення судової експертизи для встановлення факту виконання позивачем зазначених у позові робіт. З приводу цього представником ТОВ "Енергоком Сервіс" зазначено, що проведення експертизи не матиме результатів, оскільки з моменту виконання ним цих робіт минуло більше двох років і система опалення за цей час забруднилась. Пропозиція суду щодо оплати проведення судової експертизи з метою визначення вартості виконуваних робіт також була відхилена представником позивача з причини її недоцільності.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст.75 ГПК України).

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши надані позивачем документи, за відсутності факту погодження сторонами вартості запланованих чи виконаних робіт (послуг) і інших істотних умов договору підряду та за відсутності доказів в підтвердження фактично понесених позивачем витрат у зв`язку з виконанням таких робіт (послуг), суд дійшов висновку, що позивачем у встановленому порядку не обґрунтовано їх вартість в сумі 125756,95 грн. При цьому, така вказується позивачем, виходячи із умов договору №41 від 01.04.2019 та додатків до нього, в т.ч. акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3, які направлялись відповідачу більш, ніж через рік з дати складення бригадного акту та заперечується відповідачем.

Позивачем не доведено фактичної присутності його працівників та техніки на території режимного об`єкта у квітні 2019 року. Цей факт також заперечується відповідачем.

Слід зазначити, що сам "бригадний акт" Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів, затвердженими наказом Державної казначейської служби України від 29.04.2013 №68 чи іншими нормативно-правовими актами, до числа документів якими підтверджується виконання робіт чи надання послуг, не віднесений.

Бригадний акт від 25.04.2019 містить відтиск печатки відповідача біля проставленого підпису майстра теплогосподарства Старко І.Я. При цьому, суд враховує твердження відповідача про те, що згідно Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль, лише начальник КЕВ м. Тернопіль наділений повноваженнями на укладення договорів відповідно до чинного законодавства України та візування відповідних документів.

Суд також звертає увагу на те, що у датованих 05.04.2021, 17.04.2021 зверненнях позивача про допуск відповідачем на територію останнього працівників позивача для виконання робіт, не значиться бригадир із прізвищем Михайлишин П.С., яким зі сторони виконавця/позивача підписано зазначений бригадний акт.

Таким чином, суд не оцінює бригадний акт від 25.04.2019 як первинний документ, на підставі якого відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у відповідача виникали б господарські зобов`язання щодо сплати боргу.

З наведеного в сукупності суд зазначає, що за відсутності договірних відносин між сторонами щодо виконання робіт (послуг) з гідрохімічного очищення внутрішніх мереж центрального опалення будівлі штабу та казарми військового містечка в/ч1461 в смт. Бережани, а також без належним чином доведеного факту їх виконання та вартості, позовні вимоги щодо стягнення 125756,95 грн - вартості таких робіт (послуг), 12827,11 грн пені (нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на підставі п. п. 6.4, 6.7, 8.4 договору №41 від 01.04.2019, який сторонами не укладено), 10676,68 грн інфляційних збитків (нарахованих за період з серпня 2020 року по квітень 2021 року), 3096,09 грн - 3% річних (нарахованих за період з 17.07.2020 по 12.05.2021), є необґрунтованими.

Враховуючи вище наведене, з врахуванням обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були повно та всебічно досліджені у судовому засіданні, однак не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу. З даного приводу Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Розподіл судових витрат.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12-13, 20, 50, 53, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.
Повне рішення складено 15 листопада 2021 року.

Суддя І.П. Шумський