ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" листопада 2021 р. Cправа №902/782/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О.Нешик, при секретарі судового засідання Н.Шаравській, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл", м.Запоріжжя

до Фермерського господарства "Інтер Агро", смт Муровані Курилівці Вінницької області

про стягнення 10 247,73 грн заборгованості згідно договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

30.07.2021 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" про стягнення з Фермерського господарства "Інтер Агро" 10247,73 грн заборгованості, нарахованої в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №34/358-ОС від 03.01.2020 в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, а саме: 8547,32 грн - заборгованості за отриманий товар; 802,59 грн - пені; 179,85 грн - 3% річних; 717,97 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою суду від 03.08.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/782/21, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.09.2021.

30.09.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.11.2021.

На визначену судом дату (02.11.2021) представники сторін в судове засідання не з`явились, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується відносно відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому суд враховує, що 19.10.2021 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами. Також даним листом Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" повідомило, що усі наявні докази ним долучено до матеріалів справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від сторін щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін, чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Так, суд констатує, що відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні 02.11.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи долучено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" (далі по тексту також - Постачальник, позивач) та Фермерським господарством "Інтер Агро" (далі по тексту також - Покупець, відповідач) укладено Договір поставки №34/358-ОС (далі по тексту також - Договір).

На умовах, викладених в цьому Договорі, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити масла, мастила та технічні рідини, іменовані в подальшому «Товар» (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору ціна Товару за цим Договором встановлюється в гривнях і вказується в рахунку, що пред`являється до оплати Постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній. Ціна Товару включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України.

Ціна Товару, зазначена в рахунках на оплату, що виставляються Постачальником, і відображена у відповідних видаткових накладних, визначається з урахуванням умов поставки, передбачених цим Договором (п.2.2. Договору).

Пунктами 3.2., 3.3. Договору передбачено, що Покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого Товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати Постачальником, протягом 14 ( чотирнадцяти ) календарних днів з моменту поставки відповідної партії Товару. Датою оплати Товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок

Товар за цим Договором постачається на умовах DDР, склад Покупця/вантажоодержувача Адреса складу Покупця/вантажоодержувача зазначається у відповідній товарно-транспортній накладній. Умови поставки розуміються у відповідності з правилами «Інкотермс» в редакції 2010 року, які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних з внутрішньодержавним характером цього Договору, а також особливостей, що випливають з умов цього Договору (п.4.1. Договору).

Умови поставки Товару, що застосовуються згідно з п.4.1. цього Договору, вказуються також у відповідній видатковій накладній, що видається Постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію Товару (п.4.2. Договору).

Згідно п.4.4. Договору датою поставки вважається дата передачі Товару, зазначена у відповідній видатковій накладній, що видана Постачальником і завірена підписом повноважного представника Покупця.

Всі повідомлення, заяви та претензії, пов`язані з виконанням цього Договору або що випливають з нього, повинні направлятися Сторонами безпосередньо одна одній за зазначеними у Договорі адресами у строки та порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України. Дотримання сторонами порядку досудового врегулювання спорів є обов`язковим (п.7.1. Договору).

У пункті 7.2. Договору сторони узгодили, що при недотриманні Покупцем строків оплати, встановлених п.3.2. та п.3.5. цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками Сторін і діє до « 31» грудня 2020 року, або до належного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором, в залежності від того, яка з цих подій настане раніше. У разі, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомить іншу Сторону про своє бажання припинити Договір, він вважається продовженим ще на один календарний рік на тих самих умовах. При цьому кількість таких продовжень не обмежується (п.10.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 8547,32 грн, що підтверджується видатковими накладними: №087369 від 29.10.2020, №087370 від 29.10.2020.

Поряд з тим, відповідач зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав у зв`язку із чим, 21.04.2021 позивачем направлено на адресу ФГ "Інтер Агро" претензію №13/21 від 21.04.2021 з вимогою негайно перерахувати суму основного боргу в розмірі 8547,32 грн та суму пені в розмірі 2735,15 грн. Одночасно позивач повідомив, що в разі незадоволення пред`явленої претензії протягом 30-ти календарних днів з моменту її отримання ТОВ "СП Юкойл" буде змушене звернутися до господарського суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідач на вказану вимогу не відреагував, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як слідує із змісту п.3.2. Договору оплата товару здійснюється Покупцем протягом 14 календарних днів з моменту поставки відповідної партії Товару.

Таким чином, з огляду на наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків за отриманий товар, суд вважає позовні вимоги про стягнення 8547,32 грн заборгованості правомірними та обґрунтованими.

Судом також розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим суд зазначає наступне.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язань, визначених умовами Договору в частині сплати вартості отриманого товару, вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими.

При цьому вирішуючи питання щодо визначених позивачем періодів нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а також вірності проведених розрахунків суд враховує наступне.

Так, позивачем нараховано до стягнення пеню в сумі 802,59 грн, за період прострочення з 13.11.2020 по 26.07.2021.

Поряд з тим, згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Вказаною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати за отриманий товар, проте не передбачили інший період нарахування ніж встановлений законом.

Таким чином, правомірним є нарахування пені за період з 13.11.2020 по 12.05.2021.

Окрім того, суд зазначає, що у п. 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17 грудня 2013 року зазначено: "За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки."

Як вже зазначалося судом сторони в п.7.2. Договору узгодили міру відповідальності покупця за прострочення оплати вартості отриманого товару, зокрема сплату пені в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Однак враховуючи, що даною умовою договору встановлений розмір пені, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, - застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Здійснивши за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" розрахунок штрафних та компенсаційних нарахувань, судом встановлено, що розмір пені становить 537,05 грн, розмір інфляційних втрат заявлений до стягнення не перевищує розмір визначений судом. Тоді як, 3% річних дорівнюють 179,75 грн.

Враховуючи вказані обставини, вимоги позивач про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі визначеному судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не подав до суду докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення нарахування.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору відносно суми обґрунтованих позовних вимог підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Інтер Агро" (вул.Героїв Майдану, буд.31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька обл., 23400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" (вул.Базова, буд.3-А, м.Запоріжжя, Запорізька обл., 69014, ) 8547,32 грн заборгованості; 537,05 грн пені; 179,75 грн - 3% річних; 717,97 грн інфляційних втрат та 2270,00 грн відшкодування судового збору.

3. В позові в частині стягнення 265,54 грн пені; 0,10 грн 3% річних - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Ухвалу суду надіслати на електронну адресу позивача (ІНФОРМАЦІЯ_1), копію ухвали - відповідачу (рекомендованим листом).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12 листопада 2021 р.

Суддя Ольга НЕШИК

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Героїв Майдану, 31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька обл., 23400)