ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 910/11857/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - Повара О. М. (адвокат),

відповідача - Щиголя М. В. (адвокат),

третьої особи - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 (суддя Попікова О. В. (головуючий), Євсіков О. О., Корсак В. А.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович,

про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (далі - ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ", Авіакомпанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Аеропорт) про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем (далі - приватний нотаріус Каплун Ю. В.):

1) від 24.04.2020, зареєстрованого у реєстрі за № 1254;

2) від 14.05.2020, зареєстрованих у реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444;

3) від 21.05.2020, зареєстрованого у реєстрі за № 1519;

4) від 11.06.2020, зареєстрованих у реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761;

5) від 26.06.2020, зареєстрованих у реєстрі за №№ 2014, 2015;

6) від 30.07.2020 зареєстрованих у реєстрі за №№ 2599, 2597, 2600, 2601, 2602, 2603 (далі - оспорювані виконавчі написи), з посиланням на положення статей 612, 613 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 87 Закону України "Про нотаріат", статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

2. Позовну заяву аргументовано тим, що: 1) векселі, на яких вчинено оспорювані виконавчі написи, належним чином не опротестовані приватним нотаріусом Каплуном Ю. В., оскільки нотаріус не перевірив фактів пред`явлення відповідачем векселів до сплати позивачеві та належним чином не пред`являв ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" вимог про їх оплату; 2) умова про сплату процентів за векселями є ненаписаною; 3) Авіакомпанія не прострочила оплату за векселями і зобов`язання з оплати векселів не є безспірними.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 (суддя Паламар П. І.) позов задоволено повністю, визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем: від 24.04.2020 зареєстрований в реєстрі за № 1254, від 14.05.2020 зареєстровані в реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444, від 21.05.2020 зареєстрований в реєстрі за №1519, від 11.06.2020 зареєстровані в реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761, від 26.06.2020 зареєстровані в реєстрі за №№ 2014, 2015, від 30.07.2020 зареєстровані в реєстрі за №№ 2600, 2602, 2603, 2601, 2599, 2597.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши обставини вчинення оспорюваних виконавчих написів за векселями, які в установленому порядку не були пред`явлені до платежу, і відповідно відсутність підстав для вчинення протесту, визнав обґрунтованими позовні вимоги, а виконавчі написи згідно з вимогами статті 16 ЦК України такими, що не підлягають виконанню.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 рішення суду першої інстанції було скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

6. Постанову мотивовано тим, що векселедавець підтверджує як обставини передання ним векселів з визначенням дати платежу, так і отримання ним вимог про оплату цих векселів, чим спростовується висновок суду першої інстанції щодо ненадання доказів пред`явлення векселедержателем векселів до сплати. З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус повідомляв позивача про надходження заяв про здійснення протесту простих векселів та відповідно пропонував здійснити оплату за ними, попереджав про здійснення протесту за ними. Матеріали справи не містять відповіді особи, яка має платити - прямого боржника (Авіакомпанії) про його оплату, або відмови в оплаті (зокрема заперечень щодо прав векселедержателя чи сумніві щодо пред`явлення оригіналів векселів). За наведених обставин доводи позивача стосовно непред`явлення векселедержателем оригіналів векселів приватному нотаріусу суд апеляційної інстанції визнав непереконливими. При цьому під час апеляційного провадження позивачем не було спростовано ті обставини, що нотаріусу були надані усі необхідні документи для вчинення виконавчих написів. Крім цього, спірні виконавчі написи містять усі необхідні реквізити, передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Спростовуючи доводи позивача стосовно того, що на векселі видані позивачем зі строком платежу на визначену дату, не можуть нараховуватися відсотки, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач сам вказав у простому векселі про здійснення платежу на суму, а також чітко визначений розмір відсотків річних (19%, 17,5%, 13%).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі Авіакомпанія просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 904/64/18, про ненастання строку платежу за векселем у зв`язку з тим, що оригінал векселя до оплати не пред`являвся.

Крім того, скаржник зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 5, частини 3, 4 статті 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон) та статті 89 Закону України "Про нотаріат", пункту 4 глави 11 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), щодо питання застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що є підставою для касаційного оскарження постанови згідно з пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

Також скаржник, посилаючись на положення пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України, вказав, що судом апеляційної інстанції не досліджено докази (листи позивача з запереченнями щодо опротестування векселів).

Узагальнені доводи інших учасників справи

9. Аеропорт у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.

Розгляд справи

10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.08.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 910/11857/20 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 21.09.2021.

Ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.09.2021, 05.10.2021, 26.10.2021 оголошувалися перерви у судових засіданнях з розгляду касаційної скарги ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 910/11857/20 до 05.10.2021, до 26.10.2021 та до 04.11.2021 відповідно.

З огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу № 910/11857/20 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і розгляду касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11. 01.06.2009 між Авіакомпанією та Аеропортом укладено угоду про наземне обслуговування, додаткову угоду від 08.02.2013 № 26 до цієї угоди, за умовами яких відповідач зобов`язався надати позивачеві послуги з представництва, управління та нагляду, на пероні, контролю за завантаженням, повідомленням та управлінням польотом, обслуговуванням вантажу та пошти, безпеки, наданням місць для базування повітряних суден типу Boeing 737, а позивач - прийняти та проводити оплату за надані послуги на умовах договору.

12. При цьому сторони погодили, що відповідно до пункту 5.12. додаткової угоди перевізник має право, за згодою з обслуговуючою компанією, здійснювати розрахунки за надані послуги векселем. Порядок та умови взаєморозрахунків векселями будуть визначатися в окремих протоколах, оформлених сторонами належним чином.

13. Протягом вересня 2019 року - березня 2020 року позивач видав відповідачеві прості процентні векселі:

- від 10.09.2019 серії АА № 2498507, зі строком платежу 02.04.2020, номінальною вартістю 25 000 000 грн, зі сплатою 19 % річних;

- від 10.09.2019 серії АА № 2498508, зі строком платежу 09.04.2020, номінальною вартістю 25 000 000 грн, зі сплатою 19 % річних;

- від 10.09.2019 серії АА № 2498509, зі строком платежу 16.04.2020, номінальною вартістю 25 000 000 грн, зі сплатою 19 % річних;

- від 10.09.2019 серії АА № 2498510, зі строком платежу 23.04.2020, номінальною вартістю 25 000 000 грн, із сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.2019 серії АА № 2498515, зі строком платежу 13.05.2020, номінальною вартістю 25 000 000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.2019 серії АА № 2498516, зі строком платежу 20.05.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.2019 серії АА № 2498517, зі строком платежу 26.05.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.2019 серії АА № 2498518, зі строком платежу 28.05.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.2019 серії АА № 2498519, зі строком платежу 03.06.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.2019 серії АА № 2498520, зі строком платежу 10.06.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 06.03.2020 серії АА № 2498539, зі строком платежу 17.06.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.2020 серії АА № 2498540, зі строком платежу 24.06.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.2020 серії АА № 2498541, зі строком платежу 01.07.2020, номінальною вартістю 30 000 000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.2020 серії АА № 2498542, зі строком платежу 08.07.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.2020 серії АА № 2498543, зі строком платежу 15.07.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.2020 серії АА № 2498544 зі строком платежу 22.07.2020, номінальною вартістю 35 000 000 грн, із сплатою 13 % річних, загальна номінальна вартість яких (векселів) становить 500 000 000 грн.

14. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями векселів, актами приймання-передачі векселів від 10.09.2019, від 10.12.2019, від 06.03.2020, протоколами нарад щодо заборгованості Авіакомпанії перед Аеропортом від 10.09.2019, від 10.12.2019, від 06.03.2020 та не заперечуються сторонами.

15. За заявою Аеропорту Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем на підставі протестів зазначених векселів у неплатежі було вчинено виконавчі написи, а саме: від 24.04.2020, зареєстрований в реєстрі за № 1254; від 14.05.2020, зареєстровані в реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444; від 21.05.2020 зареєстрований в реєстрі за № 1519; від 11.06.2020, зареєстровані в реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761; від 26.06.2020, зареєстровані в реєстрі за №№ 2014, 2015; від 30.07.2020 зареєстровані в реєстрі за №№ 2600, 2602, 2603, 2601, 2599, 2597 про стягнення з позивача на користь відповідача за векселями з урахуванням процентів загалом 536 087 815,32 грн.

16. З тексту усіх пред`явлених до протесту векселів убачається, що місцем платежу за кожним із них є: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, Акціонерне товариство "Укрексімбанк" (далі - АТ "Укрексімбанк").

17. Пред`явлення цих векселів до сплати векселедавцем та пред`явлення вимог про їх оплату нотаріусом було здійснено за зареєстрованим місцезнаходженням векселедавця у м. Києві по вул. Лисенка, 4 та за місцезнаходженням його головного офісу у м. Києві по Харківському шосе, 201-203.

18. Наявні у справі листи Аеропорту від 22.06.2020 №№ 01-22-228, 01-22-244, 01-22-245, 01-22-246, 01-22-247, 01-22-248 та АТ "Укрексімбанк" від 03.07.2020 № 0002000/15388-20 підтверджують, що АТ "Укрексімбанк" не є особливим платником за виданими позивачем векселями.

Позиція Верховного Суду

19. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України

21. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

22. При цьому право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

23. У рішенні ЄСПЛ від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

24. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

25. Колегія суддів відхиляє твердження скаржника про неврахування апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваної постанови висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме висновків викладених у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 904/64/18, з огляду на таке.

26. У справі, що розглядається (№ 910/11857/20), предметом розгляду є вимоги векселедавця до векселедержателя про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, на підставі статей 612, 613 ЦК України, статті 87 Закону України "Про нотаріат", статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні", суд апеляційної інстанції спростував висновок суду першої інстанції щодо ненадання доказів пред`явлення векселедержателем векселів до сплати, зважаючи на наявні у матеріалах справи листи векселедержателя із вимогами оплати, а доводи позивача стосовно непред`явлення векселедержателем оригіналів векселів приватному нотаріусу визнані апеляційною інстанцією непереконливими.

27. Водночас у справі № 904/64/18 розглянуто вимоги векселедержателя до індосанта та векселедавця про стягнення солідарно інфляційних втрат та шести відсотків річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та пункту 2 статті 48 Уніфікованого закону через невиконання відповідачами своїх зобов`язань та нездійснення платежу за векселем у строк настання платежу за векселем за вимогою позивача. При цьому, суди під час розгляду цієї справи встановили, що оригінал векселя до сплати не пред`являвся.

28. З огляду на викладене наведений висновок касаційного суду стосується оцінки обставин конкретної справи (№ 904/64/18) за неподібних до справи № 910/11857/20 предмета спору, підстав позову і змісту позовних вимог, отже і за суттєво відмінного від цієї справи предмета доказування, який згідно з частиною 2 статті 76 ГПК України складають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

29. З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 910/11857/20 відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України за касаційною скаргою ПрАТ "Авіакомпанія "МАУ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 910/11857/20 у частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України

30. Авіакомпанія підставою касаційного оскарження зазначила також пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 5, частини 3, 4 статті 76 Уніфікованого закону та статті 89 Закону України "Про нотаріат", пункту 4 глави 11 розділу І Порядку № 296/5 у подібних правовідносинах.

Щодо застосування частини 3, 4 статті 76 Уніфікованого закону та статті 89 Закону України "Про нотаріат", пункту 4 глави 11 розділу І Порядку № 296/5

31. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши, що фактичні дії відповідача не свідчать про пред`явлення ним векселів до платежу, оскільки вимоги про оплату векселів не були пред`явлені в установленому порядку, дійшов висновку, що нотаріус не мав права ні вчиняти протести, ані виконавчі написи за ними, і відповідно задовольнив позовні вимоги.

32. Суд апеляційної інстанції відмову у задоволенні позову мотивував, зокрема тим, що векселедавець отримував вимоги про оплату цих векселів, чим спростовується висновок суду першої інстанції щодо ненадання доказів пред`явлення векселедержателем векселів до сплати.

33. Відповідно до статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються законом.

34. Як встановлено судами попередніх інстанцій і вбачається з матеріалів справи, Аеропорт є законним векселедержателем простих векселів.

35. Статтею 75 Уніфікованого закону передбачено, що простий вексель містить:

1. назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2. безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей;

3. зазначення строку платежу;

4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

6. зазначення дати і місця видачі простого векселя;

7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

36. Як встановлено судами попередніх інстанцій, у простих векселях зазначено: "місце складання - Київська область, с.Гора", дата складання, строк платежу, підлягає сплаті "в м.Києві, 03150, вул. Антоновича, 127 (місце платежу) АТ "Укрексімбанк" МФО 322313, р/р НОМЕР_1 (найменування банківської установи), назва та адреса векселедавця - АТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", м. Київ, вул. Лисенка, 4, ідентифікаційний код 14348681, підписи президента та головного бухгалтера та засвідчено печаткою векселедавця.

37. Суди встановили, що з тексту усіх пред`явлених до протесту векселів вбачається, що місцем платежу за кожним із них є 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, АТ "Укрексімбанк".

38. До матеріалів справи залучено листи Аеропорту від 12.06.2020 та від 22.06.2020, скеровані на адресу АТ "Укрексімбанк" м.Київ, вул. Антоновича 127, щодо оплати векселів, виписаних Авіакомпанією, однак із відповіді АТ "Укрексімбанк" на зазначені листи вбачається, що векселедавець (Авіакомпанія) не звертався до Банку з приводу його визначення особливим платником, а Банк не має будь-яких договорів із Авіакомпанією відповідно до умов яких Банк несе зобов`язання щодо оплати векселів, виписаних Авіакомпанією.

39. Як встановлено судами попередніх інстанцій, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, векселедержатель (Аеропорт) із вимогами заплатити за зазначеними векселями звертався за адресою місцезнаходження векселедавця: м. Київ, вул. Лисенка, 4 та за адресою місцезнаходження його головного офісу: м. Київ, Харківське шосе, 201-203. Векселедавець у своїх листах на адресу векселедержателя підтвердив отримання ним вимог про оплату цих векселів направлених на адресу: м. Київ, вул. Лисенка, 4 та Харківське шосе, 201-203.

40. Статтею 76 Уніфікованого закону передбачено, що документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням. При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця. Простий вексель, в якому не вказано місце його видачі, вважається виданим у місці, зазначеному поруч з найменуванням векселедавця.

41. З огляду на викладене та зважаючи на обґрунтований висновок суду апеляційної інстанції про те, що Уніфікований закон не вирішує питання про те, що саме слід розуміти під пред`явленням векселя та не встановлює такої конкретної процедури, однак під пред`явленням цілком розумно вважати подію, яка вказує на те, що вимога платежу та векселедержатель стали відомі платнику, колегія суддів вважає, що положення частин 3, 4 статті 76 Уніфікованого закону у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: за наявності сумнівів щодо місця платежу за простим векселем, пред`явлення векселя за місцем проживання векселедавця або місцем, зазначеним поруч з найменуванням векселедавця, за наявності доказів отримання останнім (векселедавцем) такої вимоги, слід вважати належним місцем пред`явлення векселедержателем такого векселя до сплати.

42. З урахуванням того, що суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про пред`явлення векселедержателем векселів до сплати за належним місцем платежу, колегія суддів вважає помилковим посилання скаржника на порушення третьою особою положень пункту 4.15 глави 17 розділу II Порядку № 296/5, яка передбачає вручення векселедавцю під розпис або надіслання поштою/телеграфом на адресу, вказану у векселях вимоги нотаріуса про сплату векселів.

43. Щодо посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 89 Закону України "Про нотаріат", пункту 4 глави 11 розділу І Порядку № 296/5 відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, то колегія суддів зауважує, що у разі подання касаційної скарги на вказаній підставі, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. (Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 07.10.2020 у справі № 910/1168/19, від 08.04.2021 у справі № 910/18668/19).

Враховуючи, що позивач, обґрунтовуючи позов, не посилався на відсутність у виконавчих написах усіх необхідних реквізитів, зокрема дати набрання виконавчим написом юридичної сили, і наведеним обставинам суди попередніх інстанцій оцінки не давали, колегія суддів не вбачає підстав для формування висновків щодо застосування статті 89 Закону України "Про нотаріат", пункту 4 глави 11 розділу І Порядку № 296/5 у подібних правовідносинах.

Щодо застосування статті 5 Уніфікованого закону

44. Як вже зазначалося у пункті 33 цієї постанови, стаття 75 Уніфікованого закону передбачає серед обов`язкових реквізитів векселя зазначення строку платежу.

45. Відповідно до частини 1 статті 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема положення щодо строку платежу (статті 33- 37 Уніфікованого закону).

46. За змістом статті 33 Уніфікованого закону переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу: за пред`явленням; у визначений строк від пред`явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату.

47. Статтею 5 Уніфікованого закону встановлено, що у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред`явлення або у визначений строк після пред`явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною. Відсоткова ставка повинна бути зазначена у векселі. При відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною. Відсотки нараховуються від дати видачі переказного векселя, якщо не вказана інша дата.

48. Частиною 2 статті 77 Уніфікованого закону передбачено, що до простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10).

Отже, умову щодо нарахування процентів на номінальну вартість векселя може бути включена до тексту лише тих векселів, які містять термін платежу "за пред`явленням" або "у визначений строк від пред`явлення". Уніфікований закон не забороняє включення умови щодо нарахування відсотків у векселі з іншим терміном платежу. Однак у цьому випадку така умова буде нікчемною, а з погляду Уніфікованого закону - ненаписаною.

З урахуванням системного аналізу змісту статей 5, 33, 75, 77 Уніфікованого закону колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: умову щодо нарахування процентів на номінальну вартість векселя може бути включено до тексту лише тих векселів, які містять термін платежу "за пред`явленням" або "у визначений строк від пред`явлення", включення умови щодо нарахування відсотків у векселі з іншим терміном платежу слід вважати ненаписаною (нікчемною).

49. Апеляційна інстанція, спростовуючи доводи позивача стосовно того, що на векселі видані позивачем зі строком платежу на визначену дату, не можуть нараховуватися відсотки, зазначила, що позивач сам вказав у простому векселі про здійснення платежу на суму, а також чітко визначений розмір відсотків річних (19%, 17,5%, 13%). Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки апеляційного суду не відповідають вимогам статей 5, 33, 75, 77 Уніфікованого закону. В той же час, суд першої інстанції, задовольняючи позов з інших мотивів, також не встановив такий обов`язковий реквізит виданих позивачем векселів як "строк платежу" з уахуванням положень статті 33 Уніфікованого закону.

З огляду на викладене, Верховний Суд констатує, що підстави касаційного оскарження передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 5 Уніфікованого закону знайшли своє підтвердження і суди розглянули справу не у відповідності до вищенаведеного висновку висловленого Верховним Судом у цій справі. Суди попередніх інстанцій не встановили до якого виду за строком платежу відповідно до положень статті 33 Уніфікованого закону належать векселі, визнання виконавчих написів на яких є предметом розгляду у цій справі, від чого залежить визнання умови про нарахування процентів на номінальну вартість на цих векселях дійсною.

50. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України

51. З урахуванням пунктів 44- 50 цієї постанови, відповідно до яких Суд дійшов висновку щодо неповного дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, зокрема самих векселів на предмет їх терміну платежу, ненадання їм належної юридичної оцінки, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скаржника про допущене судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права.

52. За змістом статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтування заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

53. Для повного і всебічного розгляду справи важливим є встановлення та аналіз сукупного зв`язку зазначених вище обставин, а їх відсутність не дає змогу розглянути спір у відповідності до вимог законодавства та встановити наявність підстав для задоволення чи відмові у задоволенні позовних вимог.

Отже, враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій не було повно і всебічно з`ясовано обставини, які входили до предмета доказування у цій справі, виходячи із предмета і підстав позову, з огляду на спосіб захисту, обраний позивачем для захисту його права, не розглянуто та не надано оцінку всім доказам і доводам сторін по суті заявлених вимог, справу, що розглядається, слід направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно встановити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі вказаних норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Висновки Верховного Суду

54. За змістом частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

55. Оскаржувані рішення та постанова у цій справі наведеним вимогам не відповідають.

56. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

В той же час, ГПК України встановлює, що якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

57. Згідно із пунктами 1, 3 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин Суд вважає за необхідне касаційну скаргу Авіакомпанія задовольнити, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

58. Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати наведене, перевірити доводи учасників справи, повно дослідити наявні в матеріалах справи докази, на підставі яких встановити істотні для справи обставини, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Висновки про застосування норм права

59. З урахуванням системного аналізу змісту частини 3, 4 статті 76 Уніфікованого закону колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: за наявності сумнівів щодо місця платежу за простим векселем, пред`явлення векселя за місцем проживання векселедавця або місцем, зазначеним поруч з найменуванням векселедавця, за наявності доказів отримання останнім (векселедавцем) такої вимоги, слід вважати належним місцем пред`явлення векселедержателем такого векселя до сплати.

З урахуванням системного аналізу змісту статей 5, 33, 75, 77 Уніфікованого закону колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: умову щодо нарахування процентів на номінальну вартість векселя може бути включено до тексту лише тих векселів, які містять термін платежу "за пред`явленням" або "у визначений строк від пред`явлення", включення умови щодо нарахування відсотків у векселі з іншим терміном платежу слід вважати ненаписаною (нікчемною).

Розподіл судових витрат

60. З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" у частині підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" у частині підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 910/11857/20 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай