ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. Справа№ 910/20470/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Тележинський М.М. ( довір. №07 від 21.12.20);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Ел Пі Джи"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021

у справі № 910/20470/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Ел Пі Джи"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О."

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/20470/20 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- у зв`язку з тим, що акти приймання-передачі товару, як і інші докази, долучені до заяви про зміну підстав позову, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 118 ГПК України залишені без розгляду, отже, всупереч вимогам ст. ст. 73, 74, 76 та 77 ГПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача по договору поставки № 08-2017 від 25.01.2017 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- судом неправомірно не прийнято докази, додані до заяви про зміну підстав позову, що є проявом надмірного формалізму;

- заборгованість відповідача обліковується позивачем по договору поставки, а не конкретним актам.

Крім того, позивачем було подано доповнення до апеляційної скарги, в якому позивач зазначає про те, що:

- з отриманого представником позивача технічного запису судового процесу в суді першої інстанції (додано позивачем до доповнення) вбачається, що судом першої інстанції прийнято та долучено до матеріалів справи додатки, додані позивачем до заяви про зміну підстав позову, в рішенні від 16.06.2021 у даній справі помилково зазначено про неприйняття до матеріалів справи доказів, доданих до заяви про зміну підстав позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Ел Пі Джи» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021, справу №910/20470/20 призначено на 20.10.2021.

Від відповідача (03.09.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає про те, що:

- оскільки судом акти приймання-передачі товару, як і інші докази, які долучені до заяви про зміну підстав позову, у відповідності до вимоги ч.2 ст. 118 ГПК України залишені без розгляду, у зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що всупереч вимогам ст.ст. 73, 74, 76 та 77 ГПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача по договору поставки №08-2017 від 25.01.2017.

В судове засідання апеляційного господарського суду 20.10.2021 не з`явився представник відповідача.

Від представника відповідача (адвоката Я.Я.Нагалки) надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат 20.10.2021 о 10 годині буде приймати участь у невідкладній слідчій дії.

Зазначене клопотання судом відхилено, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не обмежує кількості представників. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Враховуючи викладене, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судовою колегією встановлено.

25 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сокар Ел Пі Джи" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Л. К. О.» (покупець) укладено договір поставки № 08-2017, відповідно до п.1.1 якого постачальник передає у власність покупця нафтопродукти, а покупець приймає і сплачує їх вартість.

Відповідно до п. 5.3 договору за результатами поставки товару сторони підписують акт прийому-передачі товару.

Відповідно до п. 5.8 договору у даному договорі, залежно від умов поставки товару, дата поставки, виникнення права власності на товар та перехід ризиків по його втраті, нестачі, пошкодженні (псуванні) від постачальника до покупця визначаються наступним чином при поставці автомобільним транспортом - дата, яка вказана в товарно-транспортній накладній, акті прийому-передачі товару.

Відповідно до п. 6.1. договору поставки оплата товару (партії товару) здійснюється на умовах 100 % передоплати, якщо інше не передбачено у Додатковій угоді.

27 вересня 2017 року, між ТОВ "Сокар Ел Пі Джи", як постачальником, та ТОВ «Л. К. О.», як покупцем, укладено Додаткову угоду № 1 до договору поставки № 08-2017 від 25.01.2017 року згідно якої, серед іншого, сторони дійшли згоди викласти пункт 6.1. договору у наступній редакції: « 6.1. Оплата товару (партії товару) здійснюється на умовах відстрочення платежу в строк до 10 (десяти) календарних днів з дати фактичної поставки товару, якщо інше не передбачено Додатковою угодою до Договору».

Відповідно до п. 6.4. договору поставки № 08-2017 від 25.01.2017 року, оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку.

Відповідно до п. 6.10. договору поставки № 08-2017 від 25.01.2017 року, платіжне доручення банківської установи покупця обов`язково повинно містити посилання на цей договір та номер і дату відповідного рахунку.

На виконання умов вищевказаного договору позивач поставив на адресу відповідача товар - нафтопродукти згідно актів приймання-передачі: № ОБ-СЛ000411 від 20.01.2018 року на суму 182 120,00 грн.; № ОБ-СЛ000560 від 22.01.2018 року на суму 73 323,60 грн.; № ОБ-СЛ000570 від 24.01.2018 року на суму 90 491,60 грн.; № ОБ-СЛ000571 від 24.01.2018 року на суму 83 880,00 грн.; № ОБ-СЛ000678 від 31.01.2018 року на суму 47 411,85 грн.

Позивачем в процесі розгляду справи судом першої інстанції (16.03.2021) подано заяву про зміну підстав позову, до якої було додано акти приймання-передачі за період з січня 2017 року по січень 2018 року, банківську довідку вих. № 05/2442 від 11.03.2021 року, акти звіряння взаємних розрахунків за період 25.01.2017 - 15.03.2021, підписані зі сторони позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову, зокрема й щодо заяви про зміну підстав позову, судом зазначено про те, що оскільки судом вищевказані акти приймання-передачі товару, як і інші докази, долучені до заяви про зміну підстав позову, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 118 ГПК України залишені без розгляду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам ст. ст. 73, 74, 76 та 77 ГПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача по договору поставки № 08-2017 від 25.01.2017 року.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 17.02.2021, судом ухвалено продовжити підготовче засідання на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні на 17.03.2021, отже, заява позивача про зміну підстав позову, яка надійшла до суду першої інстанції 16.03.2021 разом з доказами, надійшла в межах підготовчого провадження, отже додані до неї докази мали б буті взяті до уваги, разом з іншими доказами при винесенні судом рішення.

В заяві про зміну підстав позову позивач зазначає, що відповідачем не оплачено/частково не оплачено товар, поставлений за наступними актами приймання-передачі: № ОБ-СЛ008224 від 16.11.2017 року на суму 144 961,15 грн.; № ОБ-СЛ002867 від 21.05.2017 року на суму 86 950,00 грн.; № ОБ-СЛ002891 від 23.05.2017 року на суму 190 494,00 грн.; № ОБ-СЛ002764 від 20.05.2017 року на суму 260 424,50 грн.; № ОБ-СЛ007386 від 20.10.2017 року на суму 56 772,70 грн.; № ОБ-СЛ008815 від 14.12.2017 року на суму 160 046,35 грн.; № ОБ-СЛ001832 від 12.04.2017 року на суму 76 032,00 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача за даними актами становить 396 360,10 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, всупереч умовам договору поставки, відповідач не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість на суму 396 360,10грн, доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Порушенням зобов`язання на підставі ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пункт 7.3 договору, в редакції згідно Додаткової угоди №1 від 27.09.2017 встановлює, що у випадку ненадходження від покупця повної оплати за відвантажений товар протягом терміну, зазначеному у п.6.1 договору, постачальник має право нарахувати , а покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з розрахунку позивача пеню позивачем нараховано за період 15.02.2018 - 21.12.2020, що не відповідає вимогам ст. 232 Господарського кодексу України, а тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 67 791,33грн інфляційних та 3% річних у розмірі 33881,53грн

Перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, розрахованим відповідно до умов договору та вимог законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 67 791,33грн інфляційних та 3% річних у розмірі 33881,53грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 39 636,01 грн. на підставі абз.2 п.7.3 договору, згідно якого (в редакції Додаткової угоди №1 від 27.09.2017) за порушення строку оплати товару (партії товару) понад 30 (тридцять) календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від вартості несвоєчасно оплаченого товару (партії товару).

Судова колегія в цій частині заявлених позовних вимог вважає слід відмовити, оскільки така вимога позивача про стягнення з відповідача 39 636,01 грн. штрафу згідно абз.2 п.7.3 договору не відповідає вимогам ст. 232 Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Ел Пі Джи" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/20470/20 скасувати та резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 35; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар ЕЛ ПІ ДЖИ" (18001, Черкаська обл., м.Черкаси, вул. Надпільна, 226/1; ) 396 360,10 грн. (триста дев`яносто шість тисяч триста шістдесят гривень 10 коп.) основного боргу, 67 791,33 грн. (шістдесят сім тисяч сімсот дев`яносто одна гривня 33 коп.) інфляційних витрат, 33 881,53 грн. (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня 53 коп.) 3% річних, 6982,04 грн. (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят дві грн. 04 коп) судового збору».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 35; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар ЕЛ ПІ ДЖИ" (18001, Черкаська обл., м.Черкаси, вул. Надпільна, 226/1; ) 10 473 грн. (десять тисяч чотириста сімдесят три грн.) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

5. Матеріали справи №910/20470/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 15.11.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов