ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" листопада 2021 р. Cправа № 902/1126/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Яремчук Ю.О., розглянувши заяву Арбітражного керуючого Цвик Андрія Олеговича (вул. Соборна, 8 , м. Вінниця, 210050) до боржника Приватного акціонерного товариства «Браїлівське» (вул. Заводська, буд. 7, смт. Браїлів, Жмеринський р-н., Вінницька обл., 23130) про стягнення 140 394,00 грн

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 р. до суду надійшла заява Арбітражного керуючого Цвик Андрія Олеговича до боржника Приватного акціонерного товариства «Браїлівське» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення коштів в розмірі 140 394,00 грн.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.11.2021 р. встановлений єдиний унікальний номер судової справи № 902/1126/21.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд виходить з наступного:

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За приписами ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимо, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.2 ст.12 ГПК України).

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, підставою звернення до суду з заявою про видачу судового наказу заявник зазначає, що 15.10.2019 року ПАТ «Браїлівське» разом з заявою про затвердження мирової угоди, серед іншого, подало зобов`язання від 15.08.2019 року щодо відшкодування усіх витрат, передбачених у першу чергу відповідно до ст. 45 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

ПАТ «Браїлівське» (, Вінницька область, Жмеринський район, смт. Браїлів. вул. Заводська, 7) взяло на себе зобов`язання по відшкодування витрат передбачених у першу чергу, крім вимог забезпечених заставою на протязі 6 місяців з дня підписання мирової угоди.

Серед даних витрат, є оплата послуг розпорядника майна за період з 20.02.2018 по 20.08.2019 року в сумі 140 394.00 грн.

Мирова угода у справі про банкрутство ПАТ «Браїлівське» була підписана 25.07.2019 року. Таким чином, оплата послуг розпорядника майна мала бути здійснена не пізніше 25 січня 2020 року.

19.01.2021 року арбітражним керуючим на адресу боржника було направлено вимогу про виплату грошової винагороди. Однак, дана вимога була проігнорована, кошти до цих пір не виплачені. Отже, зобов`язання ПАТ «Браїлівське» від 15.08.2019 р. про сплату послуг розпорядника майна є одностороннім договором укладеним в письмовій формі, сума вимог за яким не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд, дослідивши вищевказану заяву зазначає, що питання сплати основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень, зокрема, ліквідатора врегульовано положенням Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, відповідно до ч.1 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Абзацом 5 ч.2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень, зокрема, ліквідатора здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

За приписами ст.60 КУзПБ під час ліквідаційної процедури ліквідатор виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Тобто, законодавцем передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури, за результатами яких можливе виявлення у боржника коштів, одержаних, зокрема від продажу майна останнього, що не виключає можливість виявлення грошових коштів які будуть спрямовані, у тому числі, на сплату грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство в порядку, визначеному ст.30 КУзПБ.

Таким чином, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ч.2 ст.12 та ст.148 ГПК України, оскільки вимога заявника про стягнення з боржника грошової винагороди за виконання заявником повноважень ліквідатора у розмірі 140 394,00 грн не є такою, щодо якої відсутній спір і не є вимогою про стягнення заборгованості за договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 147-153, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Арбітражного керуючого Цвика Андрія Олеговича про видачу наказу щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Браїлівське» (вул. Заводська, буд. 7, смт. Браїлів, Жмеринський р-н., Вінницька обл., 23130) грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень у розмірі 140 394,00 грн. та судового збору у розмірі 227,00 грн. відмовити.

2. Роз`яснити Арбітражному керуючому, що згідно з ч.2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. За приписами п.1 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно-Західного апеляційного господарського суду.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Ухвалу надіслати учасникам процесу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 15.11.2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - заявнику (вул. Соборна, 8 , м. Вінниця, 210050)

3 - боржнику (вул. Заводська, буд. 7, смт. Браїлів, Жмеринський р-н., Вінницька обл., 23130)