ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.11.2021 Справа № 917/223/20

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, )

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині (за вх. 11515 від 19.10.2021 р.) у справі № 917/223/20

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, )

до Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, )

про стягнення 28 422 916.18 грн ( в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.07.2020р. № 1-39юр (вх. № 8095 від 30.07.2020р.)

За участю представників учасників провадження : згідно протоколу даного судового засідання.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину даної ухвали відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України та повідомлено, що повний текст ухвали буде виготовлено протягом 5 днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин ухвали.

Розглядається заява Комунального підприємства "Теплоенерго" (далі - КП "Теплоенерго") (за вх. № 11515 від 19.10.2021), відповідно до якої заявник просить суд:

- визнати наказ Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі №917/223/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП "Теплоенерго" на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" суми в розмірі 117 242,14 грн 3% річних та 466 211,93грн пені;

- зупинити виконання (стягнення) за наказом Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі №917/223/20 у виконавчому провадженні № 65265942.

Заявник обґрунтовуючи вказану заяву зазначає, що оскільки заборгованість за теплову енергію за наказом Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі №917/223/20 була погашена самостійно боржником до 01 червня 2021року, а тому нараховані на неї пеня та 3% річних є такими, що підлягають списанню на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" №1730-VІІІ від 03.11.2016, в редакції Закону "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021, який набрав чинності 29.08.2021, а вищезазначений наказ є таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 117 242,14грн 3% річних та 466 211,93грн пені.

20.10.2021 від заявника надійшли доповнення до заяви (вх. №11561 від 20.10.2021) в яких просить суд зупинити виконавче провадження №65265942, що перебуває на виконанні ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та виконання (стягнення) за наказом Господарського суду Полтавської області у справі № 917/223/20 від 09.04.2021 до прийняття рішення у даній справі, посилаючись зокрема на те, що підприємство має соціальне значення і у місті початок опалювального сезону, і арешт рахунків та проведення примусових стягнень по ньому призведе до зриву опалювального сезону та виходу з ладу інженерних мереж.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.10.2021 заяву КП "Теплоенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.11.2021 та зупинено виконання (стягнення) за наказом Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі №917/223/20 у виконавчому провадженні № 65265942 до прийняття рішення по даній справі (т.8, а.с.146-147).

29.10.2021 від стягувача (позивача у справі) до суду надійшов відзив на заяву (вх. №11962 від 29.10.2021) відповідно до якого останній проти задоволення заяви заперечує. Обґрунтовуючи свої заперечення, зокрема посилається на те, що наказ Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021року по справі №917/223/20 в частині стягнення 466 211,93грн пені та 117 242,14грн 3% річних виданий до набрання чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" №1730-VІІІ від 03.11.2016, в редакції Закону "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021. Тому пеня та 3% річних стягнуті по справі №917/223/20 є такими, що не підлягають списанню, а підлягають стягненню в повному обсязі з урахуванням норм ст.58 Конституції України, якою встановлено, що закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

01.11.2021 від боржника надійшли письмові пояснення з додатковими доказами (вх. №11997 від 01.11.2021; т.8, а.с.159-179).

У відповіді на відзив (вх.№11998 від 01.11.2021) боржник проти відзиву стягувача заперечує посилаючись на обґрунтованість поданої заяви та судову практику з аналогічних питань. Окрім того, зазначає, що основний борг за наказом Господарського суду Полтавської області по справі № 917/223/20 від 09.04.2021 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №4313/082023/с від 31.07.2013 року в сумі 25186245,79грн утворився за період з грудня 2019року по травень 2020 року, тобто до 01 червня 2021року, що відповідає вимогам ст. 7 ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

У судовому засіданні 01.11.2021року судом було оголошено протокольну перерву до 09.11.2021 року.

05.11.2021 від заявника надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи судової практики.

08.11.2021 від стягувача надійшли додаткові пояснення (вх.№12339 від 08.11.2021) в яких посилається на те, що наведена заявником ст.7 Закону №1730 визначає саме можливість списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних. Однак, Закон №1730 не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв"язку з прийняттям вказаного вище Закону, оскільки у останнього відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов"язання.

09.11.2021 від боржника надійшло клопотання (вх.12403) про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Представник боржника в судовому засіданні заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню підтримує, на її задоволенні наполягає.

Представники стягувача (позивача у справі) в судовому засіданні проти задоволення даної заяви заперечують.

Частиною 3 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

При розгляді заяви судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 у справі № 917/223/20 позов ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" до КП "Теплоенерго" задоволено частково. Присуджено до стягнення з КП "Теплоенерго" на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" 25 186 245,79грн. основного боргу, 117 242,14грн. 3% річних, 466 211,93грн. пені, 393 538,67грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Повернуто ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 742,75грн.

На виконання зазначеного рішення, Господарським судом Полтавської області 09.04.2021 видано наказ про стягнення з КП "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, ) на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) 25 186 245,79грн. основного боргу, 117 242,14грн. 3% річних, 466 211,93грн. пені, 393 538,67грн. витрат по сплаті судового збору.

Зазначений наказ стягувачем пред`явлено на виконання до ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2021, ВП № 65265942 (а.с. 5-6 т. 6)).

31.05.2021р. від КП "Теплоенерго" до Господарського суду Полтавської області надійшла заява (за вх. № 5860 від 31.05.2021) про визнання наказу Господарського суду Полтавської області від 19.04.2021 по справі №917/223/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП "Теплоенерго" на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" основного боргу в сумі 25 186 245,79грн в зв"язку зі сплатою.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.07.2021 (з урахуванням ухвали від 26.08.2021 про виправлення описки в ухвалі від 15.07.2021) було частково задоволено заяву КП "Теплоенерго". Визнано наказ Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 у справі №917/223/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" суми основного боргу в розмірі 25 186 245,79грн.

19.10.2021 від Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, ) надійшла заява (за вх. № 11515 від 19.10.2021) про визнання виконавчого документа - наказу Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі № 917/223/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з останнього 117 242,14грн 3% річних та 466 211,93грн пені.

В обґрунтування заявлених вимог боржник посилається зокрема на те, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в редакції Закону України "Про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості. Оскільки заборгованість за теплову енергію згідно наказу Господарського суду Полтавської області по справі №917/223/20 погашена до 01 червня 2021року, нараховані на неї пеня та 3% річних є такими, що підлягають списанню.

При вирішенні заяви, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

За ч. 2 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12 жовтня 2018 року, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" №1730-VІІІ, який набрав чинності 30.11.2016. Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Водночас, 29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону №1730-VІІІ та до його назви.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону №1639-ІХ) дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Частиною 1 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону №1639-ІХ), визначено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", в редакції Закону №1639-ІХ, передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу, договорами купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

При цьому застосування статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачами до певної дати. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, З Закону, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом. Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №922/3212/19, від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, в ухвалі Господарського суду Київської області від 04.12.2020 у справі №911/2012/13, що залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 у справі №911/2012/13.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №284 від 05.11.2021 року внесені зміни до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно ЗУ "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", згідно з додатком до нього відомості по КП "Теплоенерго" доповнені обсягом кредиторської заборгованості перед ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", утвореної станом на 01 червня 2021 року, що підлягає реструктуризації, а також обсягом пені, інфляційних нарахувань, 3% річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, утворену станом на 01.06.2021 тощо (№ запису в реєстрі 104.2), де сума таких визнана в реєстрі нарахувань станом на 01.06.2021 складає 7 559 109,20 грн.

Вказана сума нарахувань 7 559 109,20грн. внесена до вказаного вище реєстру відповідно до заяви №06/2108 від 27.10.2021 щодо внесення змін до реєстру КП "Теплоенерго" до якої було надано розшифровку складу цієї кредиторської заборгованості, а саме - Довідки про обсяги та структуру кредиторської заборгованості, де в строчці "4" по кредитору ПАТ "КВБЗ" зазначені заявлені до внесення до реєстру залишки таких нарахувань по справі №917/223/20, а саме, в колонці зазначені дані "неустойка "штрафи, пені", інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість (без судового збору)" - 583 454,07грн (тобто сума по рішенню 117 242,14грн - 3% річних, 466 211,93грн - пені, загалом - 583 454,07грн), "судовий збір" - 393 538,67грн.

За поставлену теплову енергію за договором (основна сума заборгованості) в розмірі 25 186 245,79грн стягнуту рішенням суду від 18.02.2021р. у справі № 917/223/20 КП "Теплоенерго" сплатило добровільно у повному обсязі до 01.06.2021.

Тобто, залишок заборгованості за наказом Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі №917/223/21 складається з 117 242,14грн - 3% річних, 466 211,93грн - пені та 393 538,67грн витрат по сплаті судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, КП "Теплоенерго" листами (вих. № 12.08/1842 від 21.09.2021; вих. №12-08/1994 від 12.10.2021) зверталось до ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" якими прохав списати на підставі ст. 7 Закону №1639-ІХ пеню та 3% річних нараховані за несвоєчасно сплачені зобов"язання за Договором №4313/082023/с від 31.07.2013 та стягнуті в судовому порядку (рішення Господарського суду Полтавської області від 18.02.2021 у справі № 917/223/20).

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що обставини, зазначені боржником в заяві, є такими, що дають можливість вважати вказаний наказ таким, що не підлягає виконанню, у розумінні вимог статті 328 ГПК України, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Полтавської області у справі № 917/223/20 від 09.04.2021 року в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" 117 242,14грн - 3% річних, 466 211,93грн - пені.

Щодо доводів стягувача, суд зазначає наступне.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" №1730-VІІІ, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону (в редакції Закону № 1639-ІХ) заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду), зокрема, є кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Згідно зі статтею 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Частиною першою статті 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже, в силу частини першої статті 58 Конституції України Закон № 1730-VIII в редакції Закону України № 1639-ІХ не має зворотної дії в часі, не поширюється на правовідносини з розрахунків за поставлений природний газ, які проведено до набрання ним чинності, а визначає порядок врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, що не була погашена боржниками станом на 01.06.2021р. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 922/3212/19.

Крім того, суд зауважує, що згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Суд зазначає, що інші доводи, наведені стягувачем у запереченнях та додаткових поясненнях, не спростовують висновків, викладених вище та не свідчать про відсутність підстав для визнання наказу господарського суду Полтавської області у справі № 917/223/20 від 09 квітня 2021року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП "Теплоенерго" на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" 117 242,14грн - 3% річних, 466 211,93грн - пені.

Враховуючи вищевикладене, заява боржника - Комунального підприємства "Теплоенерго" про визнання наказу господарського суду Полтавської області у справі № 917/223/20 від 09 квітня 2021року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП "Теплоенерго" на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" 117 242,14грн - 3% річних, 466 211,93грн - пені, обґрунтована і підлягає задоволенню.

В зв"язку з задоволенням заяви, зупинення виконання (стягнення) за наказом Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 по справі №917/223/20 у виконавчому провадженні №65265942, вчиненого згідно п. 3 ухвали Господарського суду Полтавської області від 21.10.2021 - скасувати.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, ) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині (за вх. № 11515 від 19.10.2021р.) у справі № 917/223/20 задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду Полтавської області від 09.04.2021р. у справі №917/223/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) суми в розмірі 117 242,14 грн. 3% річних та 466 211,93грн. пені.

3. Скасувати зупинення виконання ( стягнення ) за наказом господарського суду Полтавської області від 09.04.2021 р. по справі № 917/223/20 у виконавчому провадженні № 65265942, вчиненого згідно п. 3 ухвали господарського суду Полтавської області від 21.10.2021.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.11.2021

Суддя Ореховська О.О.