ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 рокуСправа № 912/1885/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1885/21

за позовом: Приватного підприємства "Ареал", 27444, Кіровоградська обл., Знам`янський р-н, с. Суботці, вул. Матросова 55а

до: Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, 27444, Кіровоградська обл., Знам`янський р-н, с. Суботці, вул. Центральна, буд. 24

про визнання недійсними рішень

Представники:

від позивача - Бєлоущенко А.Ж., довіреність №б/н від 01.08.21, посвідчення адвоката №656 від 21.01.2021 року;

від відповідача - Борідченко А.В., сільський голова; Жураковська Ю.Ю., посадова інструкція, витяг із розпорядження від 25.01.2021 № 29.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Приватне підприємство "Ареал" (далі - ПП "Ареал", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - Суботцівська сільська рада, відповідач) про визнання незаконними рішення № 123 від 27.05.2016 дев`ятої сесії Суботцівської сільської ради Знам`янського району "Про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток паїв та рішення № 1191 п`ятдесят п`ятої сесії Суботцівської сільської ради сьомого скликання від 13.11.2020 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельної ділянки часток (паїв) із земель колишнього КСП ім. Леніна", загальною площею 528,4003 га розташованих на території Суботцівської сільської ради, розробленого ТОВ "Тектоареал".

В обґрунтування підстав позову зазначено про те, що ПП "Ареал" на підставі укладеного договору купівлі-продажу, дійсність якого підтверджена продавцем згідно ухвали суду від 26.12.2007 у цивільній справі № 2-1910/07, є власником майнових прав на багаторічні насадження на площі 559,2 га. Вказано, що позивач неодноразово звертався до Суботцівської сільської ради з метою оформлення прав власності на сад плодоносний загальною площею 559,2 га за судовою угодою у справі № 2-1910/07, проте сільська рада зволікала в проведені інвентаризації, з підстав чого було погоджено - до вирішення поточних питань, пов`язаних з оформленням права власності позивачем, передати останньому сад плодоносний в оренду. Позивачу стало випадково відомо, що за оспорюваними рішеннями Суботцівською сільською радою надано іншим особам дозвіл на складання проекту землеустрою щодо організації території земельної ділянки часток (паїв), а саме - угіддя багаторічних насаджень площею 554 га та погоджено розроблений проект землеустрою. Вказано, що прийняття таких рішень унеможливлює позивачеві оформлення права власності на сад плодоносний за судовою угодою у справі № 2-1910/07 та тим самим - користуватися і розпоряджатися своїм майном, що є підставою для визнання незаконними зазначених рішень у відповідності до ст. ст. 21, 393, 391 Цивільного кодексу України. Зазначено, що оскаржувані рішення було винесено без додержання законодавчих вимог щодо оприлюднення таких рішень, що порушило права не тільки позивача, а й суспільства територіальної громади бути проінформованими про скликання сесії та про розгляд питань на сесії.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2021 за поданим позовом відкрито провадження у справі № 912/1885/21. Ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.08.2021, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Згідно ухвали від 13.07.2021 за клопотанням позивача витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії оскаржуваних рішень.

В межах встановленого строку від Суботцівської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву про заперечення позовних вимог з підстав наступного: громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мали право на земельні частки (паї) багаторічних насаджень саду плодоносного в розмірі лише 0,96 га сукупно, а отже такі особи могли розпоряджатись і укладати будь-які угоди від імені Суботцівської спілки громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна "Третій майновий комплекс" лише в межах належних їм сукупно 0,96 га; жодна частина земель під багаторічними насадженнями державним актом не оформлялася і не виділялася в натурі; Суботцівська сільська рада, в межах своїх повноважень, будучи розпорядником земель під багаторічними насадженнями згідно рішення Кіровоградської обласної ради від 23.11.2012 та виданого на підставі нього розпорядження, рішенням № 123 від 27.05.2016 надала дозвіл власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на складання проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "ім. Леніна", а рішенням № 1191 від 13.11.2020 погодила проект землеустрою, розробленого на підставі власного рішення № 123 від 27.05.2016; твердження позивача стосовно не оприлюднення інформації про вказані рішення не відповідають дійсності і не підтверджені доданими до позову документами; позивачем за поданим позовом пропущено строк позовної давності.

20.08.2021 від ПП "Ареал" надійшли письмові пояснення по суті відзиву, які за своїм змістом є відповіддю на відзив (ст. 166 Господарського процесуального кодексу України), в яких наведено наступні аргументи з приводу заперечень відповідача: проекти рішень не були оприлюднені на відповідних офіційних веб-сайтах, що порушило права не лише позивача, а суспільства територіальної громади; про оспорювані рішення позивач дізнався з листа відповідача від 15.04.20201, а тому строк позовної давності не пропущено; право власності набуте позивачем, яке в подальшому затверджене мировою угодою в цивільній справі №2-1910/07 від 26.12.2007, є законно обґрунтованим, тоді як сторона відповідача знала про існування вказаних документів, юридичної належності позивачу, проте жодним чином не спростувала права власності належного позивачу плодоносного саду; позивачем подано до правоохоронних органів заяву про вчинення злочину за фактом перевищення влади і службових повноважень посадових осіб Суботцівської сільської ради по відношенню до прийняття оскаржуваних рішень, які по суті є протиправні та незаконні.

23.09.2021 від Суботцівської сільської ради надійшли письмові пояснення, які згідно протокольної ухвали від 01.10.2021 залишено без розгляду відповідно до ст. ст. 118, 161 Господарського процесуального кодексу України.

29.09.2021 від Суботцівської сільської ради надійшли докази, щодо яких в підготовчому засіданні 01.10.2021 постановлено протокольну ухвалу на підставі ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України про визнання поважними причин неможливості подання доказів в установлений строк та прийнято такі докази. При цьому враховано відсутність заперечень представника позивача щодо прийняття доказів.

Підготовче засідання у справі розпочато 10.08.2021, в якому оголошено перерву до 20.08.2021. В підготовчому засіданні 20.08.2021 оголошено перерву до 01.10.2021. В підготовчому засіданні 01.10.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2021.

11.10.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 05.11.2021.

05.11.2021 від позивача надійшла заява щодо подання доказів витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 15 250,00 грн.

05.11.2021 продовжено судове засідання, в якому за усним клопотанням представників відповідача про необхідність ознайомлення з доказами щодо судових витрат позивача оголошено перерву до 09.11.2021.

08.11.2021 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про витрати на правову допомогу.

09.11.2021 продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано повністю, представниками відповідача заперечено проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

На підставі Державного акта на право колективної власності на землю, виданого 02.02.1998 серії КР-3 000013, Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 7135,2 га землі, розташованої на території Суботцівської сільської ради Знам"янського району Кіровоградської області (а.с. 40-43).

Відповідно до рішення одинадцятої сесії Знам`янської районної ради двадцять другого скликання від 27.11.1997 № 89 "Про затвердження проекту роздержавлення та передачу земель в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству імені Леніна" у колективну власність Колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) ім. Леніна було передано 7135,2 га земель, із них сільгоспугідь 6718,0 га, в тому числі ріллі 5879,7 га (а.с. 32).

Розпорядженням Знам`янської районної державної адміністрації № 59-з від 02.02.1998 "Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колективному сільськогосподарському підприємству імені Леніна" затверджено уточнений розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Леніна (а.с. 33). Відповідно до даного розрахунку, загальна площа сільськогосподарських угідь у колективній власності - 6718 га, з них: рілля - 5879,7 га, багаторічні насадження - 559,2 га, сіножаті - 24,8 га, пасовища - 254,3 га. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) згідно зі списком, що є додатком до земельного акта на право колективної власності на землю - 1680 чол. (а.с. 33-35).

18.02.2000 відбулись установчі збори по створенню селянської спілки приватних власників "Зоря України", про що складено протокол № 1 (а.с. 36-37).

Згідно вказаного протоколу вирішено, зокрема, створити Спілку приватних власників "Зоря України" та затверджено статут такої спілки, до пайового фонду на баланс господарства прийнято все майно, яке передано засновниками СПВ "Зоря України".

Відповідно до витягу з протоколу зборів уповноважених членів КСП ім. Леніна, СПВ "Зоря України" є правонаступником КСП ім. Леніна (а.с. 55).

Згідно витягу з протоколу № 2 зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. Леніна від 11.12.2002 затверджено п`ять майнових комплексів, серед яких 3-ій комплекс - свинотоварний комплекс, садовий комплекс та затверджено п`ять уповноважених осіб по майновим комплексам, серед яких по 3-му комплексу - уповноважена особа Козій Т.М. (а.с. 38-39).

19.03.2007 між Спілкою приватних власників "Зоря України" (Продавець) в особі голови комітету Корецької Г.М. та ПП "Ареал" (Покупець) підписано договір купівлі-продажу саду плодоносного (а.с. 44-45).

Згідно умов вказаного договору, Продавець продає належний їм сад плодоносний загальною площею 559,2 га, який розташований поблизу с. Суботці Знам"янського району Кіровоградської області, автодорога Львів-Кіровоград-Знам"янка і складається з кадастрових кварталів за номерами, вказаними у договорі (пункту 1.2.).

Товар - сад плодоносний: обліковується Продавцем у відповідності до чинного законодавства України, як основні засоби (пункт 1.3.).

Покупець зобов`язуються прийняти від Продавця в рахунок виконання договірних зобов`язань залишкову вартість саду плодоносного, визначену у розмірі 28719,73 гри та сплатити його залишкову вартість відповідно до умов договору (пункти 1.4., 1.5.).

З моменту підписання цього договору і акта прийому-передачі сторонами Покупець набуває право власності на Товар (пункт 3.4.).

28.08.2008 підписано Акт прийому-передачі саду плодоносного до договору купівлі-продажу (а.с. 46).

Відповідно до ухвали Знам"янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2007 у справі № 2-1910/07 затверджено мирову угоду між ПП "Ареал" та Суботцівською спілкою громадян-співвласників майна, реорганізованого КСП ім. Леніна "Третій майновий комплекс" ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , згідно якої відповідачі (вказані особи) визнають обґрунтованість позовних вимог позивача (ПП "Ареал), а саме: дійсність укладеного сторонами договору купівлі-продажу саду плодоносного від 19.03.2007; відповідачі визнають право власності ПП "Ареал" на сад плодоносний загальною площею 559,2 га, який розташований поблизу с. Суботці Знам"янського району Кіровоградської області, автодорога Львів-Кіровоград-Знам"янка і складається з кадастрових кварталів за номерами, вказаними у договорі.

Згідно рішення Суботцівської сільської ради № 523 від 20.12.2013, з урахування змін за рішенням № 551 від 28.03.2018, передано в оренду ПП "Ареал" земельні ділянки, а саме невитребувані земельні частки (паї) угіддя - багаторічні насадження колишньою КСП їм. Леніна в кількості 11 в умовних кадастрових гектарах терміном на 10 років (а.с. 47, 48).

Рішенням передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) орендні відносини припиняються.

24.09.2014 між Суботцівською сільською радою (Орендодавець) та ПП "Ареал" (Орендар) укладено договори оренди земельної частки (паю), відповідно до яких ПП "Ареал" отримано в оренду земельні частки (паї), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом багаторічних насаджень (а.с. 109-119).

Строк дії договорів з 24.09.2014 по 24.09.2024. Передбачено, що в разі переходу права власності, виділення земельних ділянок на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), орендні правовідносини припиняються відповідно до чинного законодавства.

27.05.2016 на сесії Суботцівської сільської ради прийнято рішення № 123 про надання дозволу власникам сертифікатів на право на земельну часток (паїв) на складання проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП "ім. Леніна", а саме угіддя багаторічних насаджень площею 554 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Суботцівської сільської ради, що підлягають розподілу між власниками земельних часток паїв (а.с. 49, 72).

13.11.2020 на сесії Суботцівської сільської ради прийнято рішення № 1191 про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП "ім. Леніна" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ А.01.01) загальною площею 528,4003 га, розташованих на території Суботцівської сільської ради, розроблено "ТОВ "Тектоареал" на підставі прийнятого рішення Суботцівської сільської ради від 27.05.2016 № 123 (а.с. 50, 74).

Згідно листа від 15.04.2021 Суботцівською сільською радою на запит ПП "Ареал" повідомлено останнього про прийняття рішення № 123 від 27.05.2020 та вказано про відсутність підстав для його скасування (а.с. 28-31).

Норми права, застосовані судом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування.

В частині 1 ст. 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно частини 1 ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Зі змісту наведених норми слідує, що підставою для визнання незаконним оспорюваного акту є його невідповідність актам цивільного законодавства та, водночас, порушення ним цивільних прав, включаючи право власності, або інтересів відповідної особи - позивача.

Положення ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Подібний висновок неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 06.10.2021 у справі №916/10/18.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Спір матиме приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Такий висновок ґрунтується на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, відображених у її постановах від 16.05.2018 у справі № 337/2535/2017, від 12.12.2018 у справі № 826/8687/16, від 10.04.2019 у справі № 826/3620/17.

Згідно обґрунтувань підстав позову у даній справі та посилань, зокрема, на ст. 391 Цивільного кодексу України, позивач просить захистити свої майнове право, а саме - право власності на майно "сад плодоносний на площі 559,2 га", набуте ним на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2007 та, як зазначає позивач за змістом позову "за судовою угодою у справі № 2-1910/07.

Тобто, вказаний спір має приватноправовий характер та з огляду на суб`єктний склад учасників справи підлягає розгляду в господарському суді.

При цьому враховано, що за оспорюваними рішеннями право власності у фізичних осіб не виникло і такі рішення не є підставою для його оформлення.

Відомості щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та рішення сільської ради про затвердження протоколу такого розподілу та про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), згідно ст. 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", відсутні.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному позивачем (пункт 24 постанови Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 911/1902/19.

Цивільний кодекс України передбачає, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ст. 177).

Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи (ч. 1 ст. 178).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179).

Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ) (ст. 188).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657).

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. (ст. 658).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно визначень, наведених у Земельному кодексі України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (ч.ч. 1, 2 ст. 79).

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). (ст. 22).

Відповідно до ГОСТ 26640-85 "Землі. Терміни та визначення", затвердженого постановою Державного комітету зі стандартів від 28.10.1985 за №3453 та які діяли на час укладення договору купівлі-продажу від 19.03.2007, багаторічне сільськогосподарське насадження - сільськогосподарське угіддя, що використовується під штучно створені деревесні, кущові або травянисті багаторічні насадження, призначені для отримання врожаю плодово-ягідної, технічної та лікарської продукції, а також для декоративного оформлення території. До багаторічних сільськогосподарських насаджень відносяться сад, виноградник, ягідник, плодовий розплідник, плантації та ін. (п.27).

За ст. 1 Закону України "Про оцінку земель" багаторічні насадження є земельним поліпшенням.

Таким чином, багаторічні насадження (сад) - це не окрема група дерев, кущів, а земельні угіддя, та/або окрема земельна ділянка з розміщеними на ній деревами, кущами та іншими об`єктами як один цілий об`єкт.

Багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. До вказаного висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015 по справі №6-14цс15.

Зазначеного висновку також дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 08.04.2020 у справі № 133/832/19.

Згідно частини 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Мотивована оцінка аргументів сторін та поданих доказів.

Як слідує з матеріалів справи, за договором купівлі-продажу від 19.03.2007 ПП "Ареал" придбавав як Товар багаторічні насадження - сад плодоносний .

Однак, з урахуванням наведених вище норм законодавства, багаторічні насадження, якими в даному випадку є сад плодоносний, не можуть розглядатися, як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться. Такі насадження є складовою частиною земельної ділянки та разом із земельною ділянкою, на якій вони розташовані, утворюють єдиний цілий природній об`єкт.

Облік Товару - саду плодоносного Продавцем як основного засобу, про що зазначається в пункті 1.3. договору купівлі-продажу, не є підставою для відокремлення такого об`єкта та не є підтвердженням права власності на об`єкт, оскільки баланс підприємства є формою бухгалтерської обліку, визначення складу і вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Поміж тим, за пунктом 21 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177, до переліку майна, яке не підлягає паюванню, зокрема, майна, яке не можливо виділити в натурі, включено багаторічні насадження.

Отже, багаторічні насадження не підлягали паюванню окремо без земельної ділянки, на якій вони розміщені.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що ПП "Ареал" згідно договору купівлі-продажу від 19.03.2007 не набув права власності на сад плодоносний, як на окремий без земельної ділянки об`єкт, оскільки в даному випадку сад плодоносний є багаторічним насадженням, що не є окремими об`єктом цивільних прав та, відповідно, не може бути предметом договору купівлі-продажу.

Враховуючи законодавчо закріплений принцип єдності земельної ділянки з багаторічними насадженнями, права на багаторічні насадження є похідними від прав на земельну ділянку.

Поряд з цим, за договором купівлі-продажу від 19.03.2007 фактичне відчуження земельних ділянок з багаторічними насадженнями не відбувалось, оскільки такий договір не відповідає вимогам щодо форми відповідного договору згідно норм ст. 657 Цивільного кодексу України.

Окрім того, відчуження саду, як окремого об`єкту права власності - товару, не власником земельної ділянки не має наслідком відчуження останньої, оскільки такого не передбачено положеннями чинного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності суд дійшов висновку про не доведення матеріалами справи набуття ПП "Ареал" права власності на сад плодоносний, так як вказані багаторічні насадження не являються окремим об`єктом права власності без земельної ділянки і не можуть відчужуватись у будь-який спосіб, та не доведення права власності на земельну ділянку під багаторічними насадженнями (садом плодоносним), оскільки відсутні підстави для набуття позивачем такого права в установленому законом порядку.

Посилання позивача на ухвалу Знам"янського міськрайонного суду від 26.12.2007 у справі № 2-1910/07 відхиляється судом, так як за загальним правилом судове рішення не породжує виникнення права власності. Судове рішення може підтверджувати наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється відповідачем.

Між тим, у справі № 2-1910/07 рішення суду про визнання за ПП "Ареал" права власності на майно, зокрема, на сад плодоносний, відсутнє. Затвердження мирової угоди між сторонами згідно вказаної вище ухвали суду не є рішенням суду про визнання права власності та не підтверджує і не породжує будь-якого права власності у позивача.

Затвердження судом мирової угоди, за змістом якої сторона відповідача у справі № 2-1910/07 визнає дійсність укладеного сторонами договору купівлі-продажу від 19.03.2007 та визнає право власності ПП "Ареал" на сад плодоносний, не є в розумінні частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України встановленням обставин, зокрема дійсності договору та наявності права.

Окрім того, за частиною 5 наведеної норми, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як слідує з матеріалів справи, оспорювані рішення Суботцівської сільської ради № 123 від 27.05.2016 та № 1191 від 13.11.2020 прийнято з посиланням на Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Названі рішення стосуються організаційних питань щодо виділення власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали КСП ім. Леніна.

Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачає право сільських рад в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядати заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; розглядати та погоджувати проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) (ст. 5 Закону).

ПП "Ареал" згідно поданого у даній справі позову не зазначає про перевищення Суботцівською сільською радою своїх повноважень при прийнятті оспорюваних рішень.

Матеріалами справи встановлено, що ПП "Ареал" за договорами оренди від 24.09.2014 отримано в оренду земельні частки (паї), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом багаторічних насаджень. Згідно умов договорів оренди погоджено припинення орендних правовідносин в разі переходу права власності, виділення земельних ділянок на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (пункт 2.3.).

За вказаних обставин, суд не встановив порушень будь-яких майнових прав ПП "Ареал" внаслідок прийняття Суботцівською сільською радою оспорюваних рішень № 123 від 27.05.2016 та № 1191 від 13.11.2020.

Як вже зазначено, багаторічні насадження є приналежністю земельної ділянки, а отже мають слідувати її юридичній долі. Право на земельну ділянку поширюється і на багаторічні насадження.

Допущені порушення вимог законодавства щодо оприлюднення оспорюваних рішень в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", на що вказує позивач та що документально не спростовано доказами під час розгляду справи, не порушило жодних майнових прав позивача. Вказані рішення є індивідуальними актами, які стосуються конкретних осіб - власників сертифікатів.

Посилання позивача на порушення прав бути проінформованим про скликання сесії та про розгляд питань на сесії відхиляється судом, оскільки ПП "Ареал" не доведено наявність майнових прав, які б порушувались внаслідок вказаних обставин. Також позивач не доводить настання будь-яких негативних наслідків для ПП "Ареал" через відсутність публікації рішень.

Щодо порушення прав "суспільства територіальної громади", на що вказує позивач, суд зазначає, по ПП "Ареал" в даному випадку не наділений повноваженнями представництва інтересів інших осіб та не має будь-яких контрольних функцій.

Як вже зазначено, відповідно до ст. ст. 21, 393 Цивільного кодексу України підставою для визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування є порушення таким рішенням цивільних прав або інтересів відповідної особи - позивача.

Між тим, суд не встановив порушень прав ПП "Ареал" за оспорюваними у справі рішеннями Суботцівської сільської ради № 123 від 27.05.2016 та № 1191 від 13.11.2020, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову повністю.

З приводу порушень строку позовної давності, на що вказує відповідач у відзиві суд зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом наведеної норми позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права, а отже, і обґрунтованості позовних вимог.

Оскільки у уданій справі суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, так як не встановив порушень прав позивача за оспорюваними рішеннями, у зв`язку з чим відмовляє в позові, правила про позовну давність не застосовуються.

Судові витрати.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу згідно заяви від 05.11.2021, покладаються повністю на ПП "Ареал".

Суд не надає оцінку запереченням відповідача на заяву позивача про витрати на правову допомогу, оскільки такі витрати повністю покладаються на ПП "Ареал".

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Приватному підприємству "Ареал" за адресою: 27444, Кіровоградська обл., Знам`янський р-н, с. Суботці, вул. Матросова, 55а; Суботцівській сільській раді за адресою: 27444, Кіровоградська обл., Знам`янський р-н, с. Суботці, вул. Центральна, буд. 24.

Повне рішення складено 19.11.2021.

Суддя В.В.Тимошевська