ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021р. Справа № 904/6739/21

За позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

До: Комунального підприємства «Криворіжтепломережа», м. Кривий Ріг

Про: стягнення 6 018 065, 21 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: Абісов А.В., (адвокат);

Від відповідача: Демченко А.Г., (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

АТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач) звернувся до суду з позовом до КП «Криворіжтепломережа» (відповідач) про стягнення 6 018 065, 21 грн. (в т.ч.:4 305 602, 30 грн. - основний борг; 469 369, 29 пеня; 823 960, 24 грн. - інфляційні втрати та 419 133, 38 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу за договором постачання природного газу №2200/1920-КП-5 від 27.09.19р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 27.09.21р. було відкрито провадження у справі №904/6739/21, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження у підготовчому засіданні на 19.10.21р.

КП «Криворіжтепломережа» (відповідач) визнав позовні вимоги в частині основного боргу та заперечував щодо правомірності нарахування пені після початку дії карантину , посилаючись на п. 15 Розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» , відповідно до якого тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) звільнено від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Окрім того надав контррозрахунок пені (розмір якої склав 225 601, 06 грн.) та інфляційних втрат (розмір яких склав 812 906,44 грн.) Також посилався на приписи ч.3. ст. 551 ЦК України та п.1. ст. 233 ГК України, зазначав про своє тяжке фінансове становище; додав до відзиву на позов баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.21р. та інші докази на підтвердження свого тяжкого фінансового становища; та просив суд зменшити розмір штрафних санкцій ,нарахованих позивачем.

АТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач) у відповіді на відзив зазначив, що ним правомірно здійснено всі нарахування, тому доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Окрім цього, позивач зазначає, що нарахування пені здійснено за період, що не перевищує 6 місяців, відповідно до статті 232 ГК України, що підтверджується детальним розрахунком по місяцях, а саме загалом за період з 26.11.19р. по 17.04.20р., тобто до часу набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

27.09.19р. між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та КПТМ «Криворіжтепломережа» (споживач) укладено договір постачання природного газу №2200/1920-КП-5, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору постачальник передає споживачу у жовтні 2019 квітні 2020 замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 13 817,0 тис.куб.метрів.

Згідно п. 3.1. договору (поміж-іншим), право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.1. договору , ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу , відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019р. №293 (із змінами) та інших нормативних-правових актів і визначається в Прейскурванті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачем, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу , покладених на Компанію відповідно до статі 11 Закону України «Про ринок природного газу» (далі Прейскурант); прейскурант розміщується на офіційному веб сайті постачальника; до ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу за газотранспортної системи (розподіл потужності); у разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно п.4.2.договору ціна за 1000 куб.м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування. (п.4.4. договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно п.5.3. договору , оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

В п. 7.2. договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем, оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17, 8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно до п.9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років .

Відповідно п.11.1. визначено, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. (а.с.25-33).

Сторони підписали додаткові угоди №1 від 31.10.2019р., №2 від 12.11.2019р., №3 від 09.12.2019, №4 від 23.12.2019, №5 від 28.01.2020, № 6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 23.04.2020 (а.с.34-42).

Зокрема, додатковою угодою №8 від 23.04.2020 до договору постачання природного газу від 27.09.2019 №2200/1920-КП-5 сторони вирішили викласти з 01 квітня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4. «Ціна природного газу» цього Договору у наступній редакції:

« 4.2. Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) за цим Договором складає 2 897,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.19 № 3013 - 124,16 грн. за 1000 куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3021,16 грн. за 1000 куб. м. без ПДВ, крім того ПДВ 20%, усього разом з ПДВ - 3 625,39 грн.» (а.с.41-42)

На виконання умов договору позивач у період : жовтень 2019р. квітень 2020р. передав у власність відповідача, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 37 983 692, 38 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі, які містяться в матеріалах справи (а.с. 43-49).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором оплату за переданий газ здійснив частково (сплачено лише 33 678 090, 08 грн., а.с.80-91). У зв`язку з чим станом на дату подання позову за ним рахується заборгованість в розмірі 4 305 602, 30грн. Окрім того позивач відповідно до вимог п.7.2. договору та приписів ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача: 469 369, 29 грн. - пені (за період 26.11.19р. по 17.04.20р.)., 3% річних - у розмірі 419 133, 38 грн. та інфляційні втрати - в розмірі 823 960, 24 грн. за період 26.11.19р. по 30.06.21р. (а.с12-24).

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів своєчасної оплати за спожитий за договором газ.

Перевіривши розрахунки суми збитків суд визнає, що вони проведені правильно, відповідно до вимог договору і чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов в частині стягнення 4 305 602, 30 грн. основного боргу, 823 960, 24 грн. інфляційних втрат та 419 133, 38 грн. 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення пені суд зазначає таке.

Відповідач стверджує, що ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено що тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) не нараховується постачальниками природного газу пені та штрафних санкцій підприємств виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність. А відтак , відповідач стверджує , що пеня не нараховується за весь час дії карантину починаючи з 12.03.20 р. ; а не з моменту набрання чинності вищезазначеним Законом України.

Але це твердження відповідача є хибним враховуючи наступні приписи законодавства України . Так , в силу положень ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, новий акт законодавства застосовується до тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. В той же час, це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Вищевказані висновки викладені в рішеннях Конституційного суду України від 05.04.2001 року за №3-рп/2001 у справі №1-16/2001 та від 09.02.1999 року за №1-рп/99.

18.04.20р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік №553-IX від 13.04.2020, відповідно до п.15 розділу II Прикінцевих положень якого, тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнено від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

У вищевказаному нормативно-правовому акті законодавцем чітко визначено заборону нарахуванням постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємствам централізованого водопостачання та водовідведення, а також виробникам теплової енергії на період дії карантину, запровадженого у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Однак враховуючи те, що Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік №553-IX від 13.04.2020р., набрав законної сили лише 18.04.24р.; а позивач нараховує пеню в розмірі 469 369, 29 грн. за період 26.11.19р. по 17.04.20р. (тобто до часу набрання чинності вищезазначеним Законом, яким встановлено заборону на нарахування пені); суд визнає обґрунтованими та правомірними нарахування позивачем пені в розмірі 469 369, 29 грн.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші Інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В постанові від 8 березня 2020 року у справі №902/417/18 Велика палата Верховного Суду зазначила таке: за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин;зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань; з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, суд у справі, що розглядається, враховує те, що за умовами договору позивач отримує компенсацію вартості товару у вигляді інфляційних втрат та 3% річних; позивач просить стягнути пеню на суму 469 369, 29 грн., що створює для позивача як продавця товару більш вигідну ситуацію, коли покупець своєчасно не розрахувався, і що не співрозмірно і значно збільшує витрати покупця товару настільки, що загрожує неможливістю розрахуватися взагалі.

Також, суд враховує наступне:

1. Основним напрямком господарської діяльності підприємства є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для потреб населення.

2. Відповідач не є фактичним споживачем природного газу.

3. Безперервне постачання теплової енергії, як один із видів комунальних послуг передбачений низкою законодавчих актів, тому відповідач не може в односторонньому порядку відмовитися від надання послуг, а отже відповідач не може керуватись загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного забезпечення споживачів тепловою енергією, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

4. Несвоєчасність розрахунків за природний газу наданий за Договором являється не наслідком несумлінного виконання своїх зобов`язань відповідачем, а спричинене існуванням об`єктивних причин, що не дозволяли йому своєчасно і в повному обсязі виконувати свої зобов`язання.

5. Відповідачем проводились, та постійно проводяться дії спрямовані на погашення дебіторської та кредиторської заборгованості.

6. У відповідача з червня 2020 накладений арешт на грошові кошти, що також не дозволяє проводи розрахунки з постачальником у повному обсязі (копія доказів додається).

7. Стягнення пені є правом, а не обов`язком позивача.

8. Позивачем у позовній заяві застосовані всі засоби стимулювання фінансової дисципліни - 3% річний, інфляційні нарахування, пеня.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних обставин, які стали причиною неможливості своєчасних розрахунків з боку відповідача. Також, судом враховано, що обставини, на які посилається КПТМ «Криворіжтепломережа», вказують на відсутність його вини в певній мірі у несвоєчасному виконанні ним взятих на себе зобов`язань та вжиття ним усіх можливих заходів щодо їх виконання; відповідач є комунальним підприємством, його господарська діяльність має соціальне значення для населеного пункту, в якому він розташований. На підставі викладеного суд вбачає підстави для зменшення суми пені до 300 000, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частини стягнення з відповідача на користь позивача 4 305 602, 30 грн. основного боргу; 300 000, 00 грн. пені; 823 960, 24 грн. - інфляційних втрат та 419 133, 38 грн. - 3% річних.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; ) на користь позивача Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ): 4 305 602, 30 грн. основного боргу; 300 000, 00 грн. пені; 823 960, 24 грн. - інфляційних втрат та 419 133, 38 грн. - 3% річних та 90 270, 98 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 18.11.2021р.

Суддя Васильєв О.Ю.