номер провадження справи 4/129/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 Справа № 908/2222/21

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08", (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, пер. Матросова, буд. 22)

до відповідача 1 Фермерського господарства "ЛІСНИК-М", (70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лесі Українки, буд. 45, кв. 56)

до відповідача 2 ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 2117493,28 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

При секретарі судового засідання: Гасумян М.М.

Представники сторін:

від позивача - Коваль М.О., довіреність б/н від 04.01.2021;

від відповідача -1 - не з`явився;

від відповідача- 2 - не з`явився.

30.07.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. №30/07/2021 від 30.07.2021 (вх. № 2370/08-07/21 від 30.07.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08", м. Вільнянськ Запорізької області до Фермерського господарства "ЛІСНИК-М", м. Оріхів Запорізької області і до фізичної особи ОСОБА_1 , м. Оріхів Запорізької області про стягнення з відповідачів солідарно 2117493,28 грн. заборгованості за договором поставки №А 2100/579 від 12.10.2016, в тому числі 808300,00 грн. суми неповерненої попередньої оплати, 1181886,56 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 52328,76 грн. пені, 15872,49 грн. 3 % річних та 59105,47 грн. інфляційних втрат.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 справу № 908/2222/21 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.08.2021, після отримання відповіді на Запит від Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.09.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 підготовче судове засідання перенесено та призначено на 20.09.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.09.2021 строк підготовчого провадження продовжено до 10.11.2021, підготовче судове засідання відкладено на 11.10.2021.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 01.11.2021.

У судовому засіданні 01.11.2021 справу розглянуто, прийнято та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач в судовому засіданні 01.11.2021 підтримав заявлені позовні вимоги, які ґрунтуються на ст. ст.525, 526, 536, 543, 554, 611, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст. 216 Господарського кодексу України та договорі поставки №А 2100/579 від 12.10.2016, договорі поруки б/н від 02.04.2021 на підставі яких позивач просить позов задовольнити, стягнути з ТОВ "ЛІСНИК-М" та ОСОБА_1 солідарно 2117493,28 грн. заборгованості, в тому числі 808300,00 грн. суми неповерненої попередньої оплати, 1181886,56 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 52328,76 грн. пені, 15872,49 грн. 3 % річних та 59105,47 грн. інфляційних втрат. Також, позивачем зазначено, що попередній розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу орієнтовно буде складати до 50 000, 00 грн.

Відповідачі в жодне судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджали.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Фермерського господарства "ЛІСНИК-М" () є: 70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лесі Українки, буд. 45, кв. 56, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/2222/21 відповідач-1 повідомлений належним чином ухвалою суду від 12.08.2021 про відкриття провадження у справі, яка 17.08.2021 отримана уповноваженою особою Фермерського господарства "ЛІСНИК-М", про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код 410).

Відповідно до відповіді на Запит Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/2222/21 відповідач-2 повідомлений належним чином ухвалою суду від 12.08.2021 про відкриття провадження у справі, яка 17.08.2021 отримана особисто ОСОБА_1 , про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код 402).

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що судом вжито необхідних заходів для повідомлення відповідачів про розгляд даної справи.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 12.08.2021 відповідачам запропоновано подати відзив у строк не пізніше 30.08.2021.

При цьому судом враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду даної справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень» http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Відповідачі відзиви на позовну заяву не надали, свою позицію у спорі не повідомили, обґрунтованих заперечень проти позову не висловили.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки судом належним чином виконано обов`язок та повідомлено відповідачів про розгляд справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача в попередніх судових засіданнях, суд

УСТАНОВИВ

12.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08" (покупець, позивач у справі) та Фермерським господарством "ЛІСНИК-М" (продавець, відповідач-1 у справі) укладено договір поставки №А 2100/579 (далі - договір поствки).

За умовами п. 1.1 договору продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей Товар.

Предметом поставки за цим Договором є: насіння соняшнику врожаю 2016 українського походження (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору ціна товару визначається в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 5.2 Договору сторони узгодили, що порядок розрахунків визначається в Спеціфікаціях до договору .

На виконання умов договору поставки сторонами укладена специфікація №1 від 12.10.2016 та №2 від 01.11.2016 до Договору поставки, якою сторони узгодили - найменування та характеристику товару, його кількість та загальну вартість товару.

Відповідно до Специфікації №1 - загальна вартість товару - 1050000, 00 грн. Строк поставки - до 25.10.2016.

Відповідно до Специфікації №2 - загальна вартість товару - 515000, 00 грн. Строк поставки - до 15.11.2016.

Згідно з п.п. 3,4 Специфікації №1 оплата за товар здійснюється наступним чином: попередня оплата у розмірі 90% суми товару, 10% вартості НДС на вартість поставленого товару здійснюється на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання від продавця податкової накладної.

Згідно з п.п. 3,4 Специфікації №2 оплата за товар здійснюється наступним чином: попередня оплата у розмірі 90% суми товару, 10% вартості НДС на вартість поставленого товару здійснюється на протязі 2-х банківських днів з моменту отримання від продавця податкової накладної.

Пунктом 9.1 договору поставки встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Договором.

Як встановлено з матеріалів справи на виконання умов договору:

- згідно рахунку №1 від 13.10.2016 на суму 1050000, 00 грн., ТОВ "АГРОПРОІНВЕСТ 08" на рахунок ФГ "ЛІСНИК-М" здійснена передоплата у розмірі 945000, 00 грн. (90%), що підтверджується платіжним дорученням №641 від 13.10.2016.

- згідно рахунку №1 від 01.11.2016 на суму 515000, 00 грн., ТОВ "АГРОПРОІНВЕСТ 08" на рахунок ФГ "ЛІСНИК-М" здійснена передоплата у розмірі 463599, 00 грн. (90%), що підтверджується платіжним дорученням №863 від 02.11.2016.

Товар в строк визначений в Специфікаціях відповідачем-1 не поставлений.

20.12.2016 відповідач-1 надіслав на адресу позивача лист, відповідно до якого останній просив відстрочити поставку товару до 31.01.2017.

01.03.2017 між позивачем та відповідачем-1 укладена Додаткова угода № 1 до Договору поставки.

Згідно Додаткової угоди № 1 позивачем та відповідачем 1 Договір викладений у новій редакції, за умовами якої, предметом поставки є насіння соняшника врожаю 2017 року (п.13) року у кількості 150 тон (п. 2.1), з граничним строком поставки не пізніше 31.12.2017 року (п.4.5).

Також, Позивачем та Відповідачем 1 Договір був викладений у новій редакції, за умовами якої, предметом поставки є насіння соняшника врожаю 2017 року у кількості 150 тон, з граничним строком поставки до 31.12.2017 року.

17.11.2017 відповідачем 1 на адресу позивача надісланий лист за вих. б/н, яким він повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань з поставки товару за Договором та зобов`язався повернути грошові кошти за Договором у строк до 10.12.2017.

11.12.2017 позивачем надіслана Відповідачу 1 вимога за вих. № 590 від 11.12.2017 щодо повернення грошових коштів та сплату процентів на протязі 7-ми календарних днів з дати отримання зазначеної вимоги.

03.04.2018 між позивачем та відповідачем-1 укладена Додаткова угода № 2 до Договору поставки.

За умовами Додаткової угоди № 2 позивачем та відповідачем - 1 зафіксовано факт невиконання продавцем своїх зобов`язань з поставки товару за Договором поставки, та підтверджено, що продавець зі своєї вини не поставив товар обумовлений Договором поставки .

Також, погоджено, що відповідач - 1 зобов`язаний повернути попередню оплату у розмірі 1 408 500,00 грн. у строк до 10.07.2018 та сплатити позивачу відсотки за користування чужими грошовими коштами (в порядку ст. 536 Цивільного кодексу України) у розмірі 18,5% від отриманної продавцем предоплати за кожень день користування грошовими коштами, з 03.11.2016 і до дати їх повернення на розрахунковий рахунок позивача. Позивачем та відповідачем 1 було погоджено, що розмір процентів становить 713,90 грн. за день.

Як встановлено матеріалами справи відповідачем - 1, на підставі відповідних платіжних доручень від 06.09.2018 та 09.10.2018, частково повернута здійсненна позивачем попередня оплата у розмірі 400 000,00 грн., що підтверджується додатком до Довідки №№ ZAP- 07.8-01/1041 від 15.07.2021.

21.12.2018 між позивачем та відповідачем-1 укладена Додаткова угода № 3 до Договору поставки.

За умовами Додаткової угоди № 3 позивачем та відповідачем - 1 погоджено, що сума невиконаного зобов`язання за Договором поставки складає 1 008 500,00 грн., встановлено новий строк поставки товару - до 31.10.2019. Також, погоджено, що Відповідач 1 сплачує Позивачеві відсотки за користування чужими грошовими коштами (в порядку ст. 536 Цивільного кодексу України) у розмірі 0,063% від оплаченої Покупцем суми за кожен день користування коштами, починаючи з 03.11.2016 і до моменту поставки товару.

Як встановлено матеріалами справи відповідачем - 1, на підставі відповідних платіжних доручень від 07.08.2019 та 13.09.2019, частково повернута здійсненна позивачем попередня оплата у розмірі 200 200,00 грн., що підтверджується додатком до Довідки №№ ZAP- 07.8-01/1041 від 15.07.2021.

18.12.2019 між позивачем та відповідачем-1 укладена Додаткова угода № 4 до Договору поставки.

За умовами Додаткової угоди № 4 позивачем та відповідачем - 1 погоджено, що сума невиконаного зобов`язання за Договором поставки складає 808 300,00 грн., яку останній зобов`язаний повернути Позивачу у строк до 30.11.2020 року.

Також, сторонами погоджено, що відповідач - 1 сплачує позивачу відсотки за користування чужими грошовими коштами (в порядку ст. 536 Цивільного кодексу України) у розмірі 0,063% від оплаченої Покупцем суми за кожен день користування коштами, починаючи з 03.11.2016 року і до моменту повернення усієї суми попередньої оплати.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором поставки №А 2100/579 від 12.10.2016, між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08" (кредитор, позивач у справі) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-2 у справі) укладений договори поруки б/н від 02.04.2021 (далі - договір поруки).

За умовами укладеного Договору поруки, Відповідач 2 поручився перед Позивачем за виконання будь-яких обов`язків Фермерського господарства "ЛІСНИК-М" (боржник, відповідач-1 у справі) щодо виконання зобов`язань та несення відповідальності за Договором поставки № 2100 від 12.10.2016 року з усіма додатками до нього, а саме з Додатковими угодами №1 від 01.03.2017, №2 від 03.04.2018, №3 від 21.12.2018, №4 від 18.12.2019. (надалі - Основний договір).

За умовами п. 1.2 договору поруки у випадку порушення боржником обов`язків за Основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

На день підписання договору поручитель обізнаний про сутність правовідносин між кредитором і боржником, а саме щодо обов`язку боржника перерахувати на користь кредитора - 808300, 00 грн. у зв`язку з невиконанням зобов`язань з поставки насіння соняшника та виконати обов`язки і нести відповідальність визначеному умовами Основного договору. (п.2.2 Договору поруки).

Згідно з п. 4.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (при наявності) і діє до моменту припинення поруки.

Таким чином, станом на час розгляду справи, відповідачем-1 не повернута сума попередньої оплати в розмірі 808 300,00 грн.

Оскільки відповідач в повному обсязі не виконав зобовязання згідно умов Договору поставки № А2100 від 12.10.2016, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідачів 2117493,28 грн. заборгованості, в тому числі 808300,00 грн. суми неповерненої попередньої оплати, 1181886,56 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 52328,76 грн. пені, 15872,49 грн. 3 % річних та 59105,47 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки №А 2100/579 від 12.10.2016 та Договором поруки б/н від 02.04.2021.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи слідує, що відповідач зобов`язання належним чином не виконав, товар позивачу не передав.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, що у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

До такого висновку у своїй постанові від 06.11.2019 року дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду України по справі №911/2355/18.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 28.02.2019 у справі № 912/2275/17, умовою застосування частини 2 статті 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

До такого висновку дійшов у своїй постанові від 27.08.2019 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду України по справі № 911/1958/18.

Матеріали справи містять докази здійснення позивачем попередньої оплати в сумі 808 300,00 грн.

Відповідач доказів виконання зобов`язання належним чином: передачі позивачу в повному обсязі товару або повернення позивачу вартості непоставленого товару на залишок суми 808 300,00 грн. не надав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем та відповідачем - 1 погоджено, що сума невиконаного зобов`язання за Договором поставки складає 808 300,00 грн., яку останній зобов`язаний повернути Позивачу у строк до 30.11.2020 року.

Тобто сторони погодили повернення суми попередньої оплати, а не передання оплаченого товару.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 808 300,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Нормами статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання малу бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує пунктом 6.4 Договору встановлено, що за несвоєчасне повернення продавцем грошових коштів покупцю, у випадках передбачених даним договором, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,2% від суми неповернених коштів за кожний день прострочки виконання грошового зобов`язання.

За невиконання зобов`язання за Договором поставки позивачем пред`явлена до стягнення пеня в розмірі 52328,76 грн., яка розрахована за період з 01.12.2020 по 31.05.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що розрахунок пені позивачем виконаний неправильно, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки при підрахунку розміру пені.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, за період з 01.12.2020 по 31.05.2021 в сумі 50 291, 40 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені судом відмовляється в задоволенні позову.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення 1181886,56 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, за загальний період з 03.11.2016 по 29.07.2021, з урахуванням проведених часткових повернень суми попередньої оплати.

Щодо стягнення 1181886,56 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, суд зауважує таке.

Умовами договору поставки сторонами погоджено, що відповідач - 1 сплачує позивачу відсотки за користування чужими грошовими коштами (в порядку ст. 536 Цивільного кодексу України) у розмірі 0,063% від оплаченої Покупцем суми за кожен день користування коштами, починаючи з 03.11.2016 року і до моменту повернення усієї суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частина друга статті 536 цього Кодексу - розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Частиною другою статті 625 ЦК України конкретизовано визначений статтями 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з огляду на таке обмеження законодавця щодо розміру трьох процентів річних, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із статтями 693, 536, 625 ЦК України.

Згідно з визначенням поняття неустойки, що передбачено статтею 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами укладеного між сторонами у справі договору поставки нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені.

Системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.

Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 05.06.2020 Верховного суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №922/3578/18.

З огляду на зазначене, визначені сторонами Договору проценти в розмірі 1181886,56 грн. за користування чужими грошовими коштами, з урахуванням положень статті 549 ЦК України, є пенею.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи часткове задоволення судом вимог про стягнення пені, яка передбачена пунктом 6.4 Договору, в задоволенні вимог 1181886,56 грн. судом відмовляється.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 15872,49 грн. 3 % річних, за період з 01.12.2020 по 29.07.2021 та 59105,47 грн. інфляційних втрат, за період з грудня 2020 по червень 2021.

Розрахунок інфляційних втрат судом перевірені та визнаний такими, що виконаний правильно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача-1 59105,47 грн. інфляційних втрат заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Перевіривши в судовому засіданні наданий позивачем розрахунок 3 % річних, судом встановлено, що розрахунок 3 % річних позивачем виконаний неправильно, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки при підрахунку розміру 3 % річних.

Фактично у спірних правовідносинах стягненню з відповідача-1 на користь позивача підлягає 16005, 36 грн. 3 % річних, за період з 01.12.2020 по 29.07.2021.

Однак, оскільки відповідно до ст. 14 ГПК України судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, а позивачем заявлено до стягнення 15872,49 грн. 3 % річних, то судом позовні вимоги в цій частині задовольняються в межах суми, заявленої позивачем.

Таким чином, стягненню підлягають 3 % річних в розмірі 15872,49 грн.

Щодо позовних вимог, пред`явлених до відповідача 2 як поручителя відповідача-1, суд зазначає таке.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. . Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договором поруки б/н від 02.04.2021 забезпечено виконання поручителем всіх зобов`язань позичальника за договором поставки.

За приписами ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 солідарно з відповідачем-1 суми неповерненої попередньої оплати за договором поставки №А 2100/579 від 12.10.2016, в тому числі пені, 3 % річних та інфляційних втрат в розмірах, які визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідачі свою позицію у спорі не повідомили, обґрунтованих заперечень проти позову не висловили.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» зазначено, що якщо кілька відповідачів, до яких було пред`явлено вимогу, солідарно відповідають за зобов`язанням, господарським судом може бути видано один наказ, в якому зазначається, що право стягнення є солідарним (частина друга статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд враховує, що згідно п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Судовий збір пропорційно задоволеним вимогам складає 14 003, 54 грн. та підлягає розподіленню порівну між відповідачами - по 7001, 77 грн.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивач в позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат буде складати до 50000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. і ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно частин 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

У порушення ч. 3 ст. 126 ГПК України позивачем не подано доказів на підтвердження здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме не подано доказів на підтвердження повноважень як адвоката (договору про надання правової допомоги, ордеру) та виконання послуг адвокатом (фактичного надання послуг), зокрема, підписаного акту виконаних робіт із детальним розшифруванням наданих послуг та їх вартості.

Враховуючи наведене, заявлені позивачем до відповідача витрати на професійну правничу допомогу до стягнення не присуждаються.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08" до Фермерського господарства "ЛІСНИК-М" та до ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "ЛІСНИК-М", (70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лесі Українки, буд. 45, кв. 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08", (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, пер. Матросова, буд. 22, ) 808 300 (вісімсот вісім тисяч триста) грн. 00 коп. неповернутої суми попередньої оплати, 50 291 (п`ятдесят тисяч двісті дев`яносто одну) грн. 40 коп. пені 15 872 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 49 коп. 3% річних, 59 105 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто п`ять) грн. 47 коп. інфляційних втрат солідарно з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Видати наказ.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08", (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, пер. Матросова, буд. 22, ) 808 300 (вісімсот вісім тисяч триста) грн. 00 коп. неповернутої суми попередньої оплати, 50 291 (п`ятдесят тисяч двісті дев`яносто одну) грн. 40 коп. пені 15 872 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 49 коп. 3% річних, 59 105 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто п`ять) грн. 47 коп. інфляційних втрат солідарно з Фермерським господарством "ЛІСНИК-М", (70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лесі Українки, буд. 45, кв. 56, ) Видати наказ.

4. Стягнути з Фермерського господарства "ЛІСНИК-М", (70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лесі Українки, буд. 45, кв. 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08", (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, пер. Матросова, буд. 22, ) 7001 (сім тисяч одну) грн. 77 коп. судового збору. Видати наказ.

5. Стягнути з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОІНВЕСТ 08", (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, пер. Матросова, буд. 22, ) 7001 (сім тисяч одну) грн. 77 коп. судового збору. судового збору. Видати наказ.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "16" листопада 2021 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.