номер провадження справи 12/115/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 Справа № 917/681/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Соловйової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 917/681/21

за позовом: Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" (36039, м. Полтава, провулок Всіхсвятський, буд. 2А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" (69600, м. Запоріжжя, вул. Базова, МСП-636, буд. 9-А)

про стягнення 43 628,00 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Згідно із ст. 222 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - комплексу «Акорд».

Судове засідання, призначене на 14.07.2021, проводилось в режимі відеоконференції за клопотанням позивача з використанням власних технічних засобів.

СУТЬ СПОРУ

02.06.2021 до Господарського суду Запорізької області за підсудністю відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 06.05.2021 надійшла позовна заява від 30.04.2021 Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" до відповідача Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" про стягнення грошових коштів в сумі 43 628,00 грн. за договором поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017.

При цьому в пункті 4 прохальної частини поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача в тому числі витрати на отримання правової допомоги в сумі 6000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 вищевказану позовну заяву у справі № 917/681/21 передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 07.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/681/21, присвоєно справі номер провадження 12/115/21, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 30.06.2021 о 14:15.

29.06.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання із електронним цифровим підписом про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що між підприємством та відповідачем проводяться переговори із позасудового врегулювання спору.

30.06.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідачем вказана ухвала суду від 07.06.2021 про відкриття провадження у справі була отримана лише 18.06.2021, а копія позовної заяви 24.06.2021, тому відповідач не встиг підготувати відзив на позов. Відтак просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, не раніше 12.07.2021, оскільки саме 12.07.2021 сплине п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву.

Ухвалою суду від 30.06.2021 відкладено розгляд справи на 14.07.2021 о 15:00.

09.07.2021 на адресу суду від відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- обґрунтовуючи позов, позивач послався на те, що між сторонами укладено договір поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017, на виконання умов вказаного договору відповідачем поставлено позивачу товар на суму 934 188,00 грн.;

- 20.05.2019 на підставі договору № 4 від 20.05.2019 ТОВ "ЗЕМЛЯ-2018" відступило ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" належне право вимоги з ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" на суму 331952, 00 грн.;

- зазначений борг було підтверджено рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.01.2020 у справі № 917/936/19;

- на виконання вимог договору поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017 ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" поставило ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" товар на суму 351 000,00 грн., з боку ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" оплачено 50 000,00 грн.;

- на підставі зазначеного утворився борг ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" перед ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" в розмірі 301 000,00 грн. (351 000 - 50 000), зазначений борг було підтверджено рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2020 у справі № 917/1772/19;

- на підставі чого, у ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" утворився борг перед ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" у розмірі 1 567 140 грн. - основного боргу (1 266 140 + 301 000);

- в той же час, у позові ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" вказує на існування боргу в загальному розмірі 1673993,47 грн., що виник з урахуванням здійснених нарахувань у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України (інфляційних та річних), а також судових витрат, які були покладені на ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" відповідно до судових рішень;

- проте таке ототожнення є невірним, оскільки виникненню основного боргу передувало постачання товару, а нарахування інфляційних та річних, а також стягнення судових витрат виникло внаслідок невиконання з боку ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" власних зобов`язань з оплати;

- в подальшому відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 12.05.2020 у справі № 917/1772/19 та ухвали Господарського суду Полтавської області від 07.05.2020 у справі № 917/936/19 стягувача ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" замінено на ТОВ "ЗЕМЛЯ-2018";

- таким чином, стягувачем у вказаних справах стало ТОВ "ЗЕМЛЯ-2018";

- відповідно до інформації про виконавчі провадження, що приєднана до позову, рішення суду виконані;

- не зрозуміло як у випадку останньої операції, здійсненої між сторонами 09.01.2020, можуть бути зміни станом на 01.07.2020, тобто якщо остання операція здійснена 09.01.2020 - то і розрахунки будуть незмінні після цієї дати;

- відповідно до вимог укладеного між сторонами договору поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017 товар оплачується тільки після його отримання, що унеможливлює заборгованість постачальника ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" з поставки товару та переплату з боку ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО";

- рішеннями Господарського суду Полтавської області від 13.01.2020 у справі № 917/1772/19 та від 14.01.2020 у справі № 917/936/19 було надано оцінку заборгованості позивача, під час ухвалення вказаних рішень представник ПОКВКП "ПОЛТАВАПАЛИВО" був присутній, визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення;

- вважає, що даним позовом позивач намагається розглянути обставини, що вже досліджувались судом і за якими вже ухвалені рішення, що набрали законної сили;

- одночасно, доказів наявної заборгованості позивач суду не надав;

- вважає, що позивачем не доведено належними доказами факту існування заборгованості, періоду та власне підстав її виникнення, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості не підлягають задоволенню;

- відповідач повністю заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, оскільки підготовка позовної заяви вже передбачає ознайомлення та аналіз документів, що робить подвійним стягнення та безпідставне збільшення витрат;

- крім того, враховуючи незначну складність справи, витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співрозмірності відносно витраченого часу;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 4000 грн., що складаються із витрат на правову допомогу адвоката;

- відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.06.2021 у справі № 917/681/21 відкрито провадження, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов;

- в той же час, відповідачем вказана ухвала була отримана лише 18.06.2021, а копія позовної заяви лише 24.06.2021 після ознайомлення із матеріалами справи, що унеможливило підготовку відзиву на позов в строк до першого судового засідання. Просить суд визнати поважною причину ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.07.2021 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.07.2021 о 15:00 у справі № 917/681/21 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

14.07.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання із електронним цифровим підписом про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 14.07.2021 ухвалено перейти до розгляду справи № 917/681/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 06.09.2021 о 15:30.

Ухвалою суду від 15.07.2021 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 06.09.2021 о 15:30 у справі № 917/681/21 в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

06.09.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява із електронним цифровим підписом, в якій останній зазначає, що у зв`язку із зайнятістю в інших судових розглядах, не має можливості забезпечити свою участь в даному судовому розгляді. Разом з тим повідомляє, що ним подано всі наявні докази, будь-які клопотання та заяви відсутні, відтак просить суд провести підготовче судове засідання без участі представників позивача, завершити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 06.09.2021 закрито підготовче провадження у справі № 917/681/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.09.2021 о 15:15.

29.09.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява із електронним цифровим підписом, в якій останній зазначає, що у зв`язку із зайнятістю в інших судових розглядах, не має можливості забезпечити свою участь в даному судовому розгляді. Разом з тим повідомляє, що ним подано всі наявні докази, будь-які клопотання та заяви відсутні, відтак просить суд судовий розгляд провести без участі представників позивача. Також просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.09.2021 відкладений розгляд справи на 19.10.2021 о 14:15.

18.10.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути справу за відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів.

19.10.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява із електронним цифровим підписом, в якій останній просить розгляд справи № 917/681/21 проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання 19.10.2021 представники сторін не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання 19.10.2021 представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто без їх участі за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що 26.01.2017 між Полтавським обласним комунальним виробничого-комерційним підприємством "Полтавапаливо", далі Покупець, та Товариством з обмеженою відповідністю "АСГАРД МЕГА ГРУП", далі Постачальник, був укладений договір поставки № 26-01/Пост, далі Договір, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник протягом строку цього договору зобов`язується передавати у власність, а Покупець - приймати і оплачувати в повному обсязі вугілля кам`яне, іменований далі «Товар», найменування, кількість і ціна якого обмовляється в заявках, специфікаціях, додаткових угодах до цього договору.

До вказаного Договору між сторонами були укладені та підписані додаткова угода від 25.12.2017 та додаткова угода № 2 від 30.12.2018.

Умовами п. 2.1., 2.3. - 2.6. Договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється за домовленістю сторін автомобільним або залізничним транспортом, згідно письмової заявки Покупця. Передача товару здійснюється на складі Покупця. У разі коли представник Постачальника (або Вантажовідправника) не присутній при прийманні та розвантажуванні вагонів, але існує необхідність у його присутності, Покупець (або Вантажаотримувач) повинен сповістити про це Постачальника (Вантажовідправника) листом за факсимільним зв`язком або по телефону ; . При цьому представник Постачальника (Вантажовідправника) повинен прибути до місця знаходження Вантажоотримувача не пізніше 3-х діб з моменту отримання повідомлення. Якщо вугілля було вивантажено з вагону - претензії по кількості та якості не приймаються. На кожну партію товару Постачальник передає наступні документи:

- товаротранспортну накладну;

- рахунок-фактуру.

Зобов`язання Постачальника є виконаними з моменту двостороннього оформлення видаткових документів на товар. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту підписання видаткових, товаротранспортних або супровідних документів на товар.

Згідно із п. 2.7., 2.8. Договору оплата здійснюється до 30 днів після отримання товару на склад Покупця і оформлення всіх необхідних документів. Датою оплати товару є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.5. Договору сторони несуть відповідальність за цим договором відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. Сторони звільняються від відповідальності за порушення прийнятих зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він передається на розгляд господарським судом відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно із п. 4.1. Договору цей договір укладено на термін з моменту підписання до 31 грудня 2017 року.

Додатковою угодою від 25.12.2017 сторони дійшли згоди подовжити термін дії договору поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017 до 31.12.2018 року.

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2018 сторони дійшли згоди подовжити термін дії договору поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017 до 31.12.2019 року.

Як зазначає позивач в позовній заяві, на виконання умов договору відповідачем здійснено поставку Товару позивачу на суму 934188,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, а саме: № РН-0000001 від 04.01.2018 року, № РН-0000020 від 29.01.2018 року, № РН-00139 від 08.05.2018 року, № РН-0000004 від 03.04.2019 року, № РН-000042 від 16.05.2019, № РН-0000043 від 16.05.2019 року. Вказує, що 20.05.2019 ТОВ "Земля-2018", між сторонами підписано договір про відступлення права вимоги № 4 від 20.05.2019 року, відповідно до якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором поставки № 4-10 від 01.10.2018, а новий кредитор приймає право вимоги в розмірі 331952,00 грн.

Також позивач зазначає, що на виконання умов Договору відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар (вугілля кам`яне) на суму 351000,00 грн. що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною № РН-0000064 від 03.08.2019 року. Вказує, що оплата за поставлений товар здійснена частково в розмірі 50000,00 грн., тобто по даній поставці також виникла заборгованість у сумі 301 000,00 грн.

У зв`язку із нездійсненням позивачем оплати виниклої заборгованості відповідач звернувся з відповідними позовами до Господарського суду Полтавської області.

За результатами розгляду останніх Господарським судом Полтавської області були прийняті наступні рішення, а саме:

- рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2020 у справі № 917/1772/19 вирішено стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" на користь ТОВ "Асгард Мега Груп" 301 000,00 грн. основного боргу та 4515,00 грн. витрат по сплаті судового збору;

- рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.01.2020 у справі № 917/936/19 вирішено стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" на користь ТОВ "Асгард Мега Груп" 1 266 140,00 грн. основного боргу, 21 730,76 грн. 3 % річних, 60 383,90 грн. інфляційних втрат та 20 223,81 грн. витрат по сплаті судового бору.

З метою примусового виконання вищевказаних рішень судів ТОВ "Асгард Мега Груп" отримано судові накази у справах № 917/1772/19 та № 917/936/19, які подані для подальшого примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

У зв`язку з відступленням права вимоги ухвалами Господарського суду Полтавської області від 07.05.2020 у справі № 917/936/19 та від 12.05.2020 року у справі № 917/1772/19 ТОВ Асгард Мега Груп", як стягувача у виконавчому провадженні замінено на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЯ-2018».

Відповідно до доданої до позовної заяви роздруківки інформації про виконавчі провадження (а.с. 22-29) вбачається, що постановами від 18.06.2020 року виконавчі провадження щодо примусового виконання наказів від 13.01.2020 у справі № 917/1772/19 та від 14.01.2020 у справі № 917/936/19 закінчені у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення.

Позивач в позові звертає увагу на те, що приймаючи рішення судами досліджувались поставки товару згідно видаткових накладних № РН-0000001 від 04.01.2018 року, № РН-0000020 від 29.01.2018 року, № РН-00139 від 08.05.2018 року, № РН-0000004 від 03.04.2019 року, № РН-000042 від 16.05.2019 року, № РН-0000043 від 16.05.2019 року та право вимоги по договору про відступлення права вимоги № 4 від 20.05.2019 року. При цьому вказує, що згідно первинних документів та відомостей бухгалтерського обліку станом на 01.07.2020 року, з урахуванням відступлення ТОВ "Асгард Мега Груп" на користь ТОВ "Земля-2018" права вимоги по рішенню суду, ПОКВКП "Полтавапаливо" здійснено оплату за товар, який так і не був поставлений в загальній сумі 43628,00 грн. Зазначає, що з метою врегулювання виниклої ситуації в досудовому порядку неодноразово усно звертався до керівника підприємства відповідача, але у відповідь були лише обіцянки. Більше того, на адресу відповідача також була направлена і претензія про повернення коштів, однак, до цього часу, будь-яка відповідь відсутня. Тобто, врегулювати дану ситуацію в досудовому порядку не вбачається за можливе. Разом з тим позивач вказує, що на даний час в межах вказаного договору між нашим підприємством та відповідачем нами здійснено оплату коштів в загальній сумі 43628,00 грн., але відповідачем так і не здійснено поставку товару на вказану суму. При цьому, незважаючи на неодноразові звернення він не бажає здійснювати повернення вказаних коштів, за таких умов, кошти мають бути стягнуті в судовому порядку.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх істотних умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, умови передачі товару, порядок та терміни проведення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в загальній сумі 43628,00 грн., оплачених ним за товар, який відповідачем так і не був поставлений.

В матеріалах справи містяться наступні видаткові накладні, підписані між сторонами у справі, а саме:

- видаткова накладна № РН-0000062 від 03.07.2019 на суму 124200,00 грн. (містить посилання на договір № 26-01Пост від 26.01.17);

- видаткова накладна № РН-0000065 від 26.07.2019 на суму 44172,00 грн. (містить посилання на договір № 23-01Пост від 26.01.17);

- видаткова накладна № РН-0000064 від 03.08.2019 на суму 351000,00 грн. (містить посилання на договір № 23-01Пост від 26.01.17);

- видаткова накладна № РН-0000069 від 31.10.2019 на суму 122400,00 грн. (містить посилання на договір № 26-01Пост від 26.01.17);

- видаткова накладна № РН-0000073 від 06.12.2019 на суму 62500,00 грн. (містить посилання на договір № 26-01Пост від 26.01.17).

Разом з тим позивач надав до матеріалів справи копії наступних платіжних доручень, згідно яких оплачував кошти на користь відповідача, а саме:

- платіжне доручення № 4902 від 25.06.2019 на суму 46000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000012 від 03.06.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 4954 від 05.07.2019 на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000019 від 03.07.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 4956 від 08.07.2019 на суму 24200,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000019 від 03.07.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 5082 від 08.08.2019 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000055 від 04.04.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 5101 від 15.08.2019 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000055 від 04.04.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 5146 від 06.09.2019 на суму 50000,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000025 від 05.08.19 за вугілля»;

платіжне доручення № 5300 від 31.10.2019 на суму 62100,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000031 від 31.10.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 5317 від 04.11.2019 на суму 30636,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000031 від 31.10.19 за вугілля»;

- платіжне доручення № 5487 від 09.01.2020 на суму 62500,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000034 від 06.12.19 за вугілля».

Поряд з цим позивач надав до матеріалів справи коригувальний рахунок-фактуру № СФ-0000031 від 31.10.2019 на суму 90936,00 грн. (містить посилання на договір № 26-01Пост від 26.01.17).

Також позивач надав суду копію акту звірки, підписаного тільки позивачем, в якому міститься зазначення операції «повернення постачальнику 31.10.19 на суму «-31464,00 грн.».

Безпосередньо в судовому засіданні 29.09.2021 під фіксацію представник відповідача визнав, що дійсно 31.10.2019 відбулась операція «повернення постачальнику на суму «-31464,00 грн.», у зв`язку з чим був виписаний коригувальний рахунок-фактура № СФ-0000031 від 31.10.2019 на суму 90936,00 грн. Разом з тим повідомив, що не може пояснити чому у видатковій накладній № РН-0000065 від 26.07.2019 міститься посилання на договір № 23-01Пост від 26.01.17. Поряд з цим представник відповідача зазначив, що про існування іншого договору, крім договору № 26-01/Пост від 26.01.2017 йому невідомо, але правовідносин за іншим договором в цій справі не було.

З аналізу наданих позивачем до справи документів вбачається, що враховуючи дати оформлення видаткових накладних та дати рахунків, вказаних в платіжних дорученнях в призначенні платежу, суд дійшов висновку про те, що:

- товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000062 від 03.07.2019 на суму 124200,00 грн. був повністю оплачений позивачем згідно платіжних доручень № 4954 від 05.07.2019 та № 4956 від 08.07.2019;

- товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000073 від 06.12.2019 на суму 62500,00 грн. був повністю оплачений позивачем згідно платіжного доручення № 5487 від 09.01.2020.

Стягнення заборгованості за товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000064 від 03.08.2019 було предметом розгляду у справі № 917/1772/19, яка була розглянута Господарським судом Полтавської області. В рамках вказаної справи також зазначалось про здійснення часткової оплати на суму 50000,00 грн.

Стосовно оплат, здійснених позивачем на користь відповідача згідно платіжних доручень № 4902 від 25.06.2019 на суму 46000,00 грн., № 5082 від 08.08.2019 на суму 20000,00 грн., № 5101 від 15.08.2019 на суму 20000,00 грн. слід зазначити наступне.

У вказаних платіжних дорученнях в призначенні платежу міститься посилання на рахунки № СФ-0000012 від 03.06.2019 та № СФ-0000055 від 04.04.2019.

Втім, вказані рахунки позивач до матеріалів справи № 917/681/21 не надав, що в свою чергу позбавляє суд можливості з`ясувати та встановити за якими саме видатковими накладними (в рамках якого саме договору) позивач оплачував кошти відповідачу. Будь-яких письмових пояснень з цього приводу позивач суду не надав.

З огляду на ненадання позивачем до матеріалів справи вищевказаних рахунків, за якими позивач оплачував кошти відповідачу, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів факт того, що кошти оплачувались відповідачу саме за договором поставки № 26-01Пост від 26.01.2017.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар на суму 122400,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами у справі видатковою накладною № РН-0000069 від 31.10.2019.

Як вказано вище, в доданому позивачем до справи акті звірки, підписаного тільки позивачем, міститься зазначення операції «повернення постачальнику 31.10.19 на суму «-31464,00 грн.».

Безпосередньо в судовому засіданні 29.09.2021 під фіксацію представник відповідача визнав, що дійсно 31.10.2019 відбулась операція «повернення постачальнику на суму «-31464,00 грн.».

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини щодо проведення операції «повернення постачальнику 31.10.19 на суму «-31464,00 грн.». не підлягають доказуванню, оскільки визнаються обома сторонами у справі, а у суду не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем був виписаний позивачу на оплату коригувальний рахунок-фактура № СФ-0000031 від 31.10.2019 на суму 90936,00 грн.

Докази у справі свідчать, що позивач здійснив оплату вищевказаного коригувального рахунка-фактури на загальну суму 92736,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- платіжним дорученням № 5300 від 31.10.2019 на суму 62100,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000031 від 31.10.19 за вугілля»;

- платіжним дорученням № 5317 від 04.11.2019 на суму 30636,00 грн. з призначенням платежу: «оплата по рахунку № СФ-0000031 від 31.10.19 за вугілля».

Таким чином, відповідач поставив позивачу товар на суму 122400,00 грн., в подальшому відбулось повернення постачальнику на суму 31464,00 грн., а позивач здійснив оплату за поставлений товар на суму 92736,00 грн.

Отже, позивач переплатив кошти за товар відповідачу, переплата складає 1800,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач направляв на адресу відповідача претензію від 02.02.2021 про повернення коштів (а.с. 60), в якій вимагав протягом 3 календарних днів розглянути дану претензію та сплатити на розрахунковий рахунок кошти в загальній сумі 43628,00 грн. Факт направлення вказаної претензії підтверджується копіями опису вкладення від 02.02.2021 (а.с. 58), фіскального чеку від 02.02.2021 та накладною № 056 від 02.02.2021 (а.с. 59).

Втім, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Втім, докази виконання відповідачем обов`язку з поставки товару на суму 1800,00 грн. на користь позивача суду не надані та в матеріалах справи відсутні.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що позивач направляв на адресу відповідача претензію від 02.02.2021 про повернення коштів (а.с. 60), в якій вимагав протягом 3 календарних днів розглянути дану претензію та сплатити на розрахунковий рахунок кошти в загальній сумі 43628,00 грн.

Втім, відповідач не повернув позивачу суму переплачених коштів за товар в розмірі 1800,00 грн.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що умовами укладеного між сторонами у договору поставки не встановлений конкретний строк (термін) повернення Покупцю переплачених грошових коштів за товар.

Умовами п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зі змінами та доповненнями, (далі - Пленум) визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України.

Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З аналізу норми ч. 2 ст. 530 ЦК України вбачається, що строк виконання боржником грошового зобов`язання складає 7 днів та обчислюється від дня пред`явлення вимоги.

Абзацом 2 п. 1.7. Пленуму визначено, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Відповідно до п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином, строк пересилання надісланої відповідачу 02.02.2021 претензії складає 3 дні, тобто останній повинен був отримати її 05.02.2021.

Відтак, семиденний строк повернення відповідачем переплачених коштів за товар, встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав 12.02.2021, прострочка виникла з 13.02.2021.

Втім, відповідач обов`язок з повернення переплачених коштів за товар в розмірі 1800,00 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, встановлений приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, не виконав, грошові кошти на користь позивача не перерахував.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором, а саме невиконання останнім обов`язку з поставки товару та неповернення на вимогу позивача суми переплачених коштів за товар в розмірі 1800,00 грн., в т.ч., що строк виконання відповідачем зобов`язання з повернення вказаних коштів настав.

Відповідач не довів суду належними доказами факт виконання обов`язку з поставки товару на користь позивача на суму 1800,00 грн., не надав доказів повернення позивачу переплачених коштів за товар в сумі 1800,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства про стягнення з Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" грошових коштів підлягають задоволенню частково в сумі 1800,00 грн.

Позивач не довів суду наданими до справи доказами факт переплати коштів за товар на користь відповідача в сумі 41828,00 грн. у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до відповідача в цій частині суд відмовляє.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Стосовно тверджень відповідача про не доведення позивачем належними доказами факту існування заборгованості, періоду та власне підстав її виникнення слід зазначити, що наявними у справі доказами підтверджується факт переплати позивачем відповідачу коштів за товар на суму 1800,00 грн. згідно Договору, відтак вказані твердження відповідача є безпідставними.

Як вказано вище в пункті 4 прохальної частини поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача в тому числі витрати на отримання правової допомоги в сумі 6000,00 грн.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В якості підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 174/3-ПІО від 20.01.2021, який укладений між Полтавським обласним комунальним виробничого-комерційним підприємством "Полтавапаливо", далі Клієнт, та Адвокатським бюро «Ігоря Павлюка», далі Адвокатське бюро, відповідно до п. 1.1., 1.3. якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає до виконання доручення, яке полягає у:

- захисті (представництві) прав, свобод і законних інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

- надавати інші види правової допомоги, передбаченої в тому числі, але не виключно Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги або з моменту фактичного виконання адвокатським бюро доручення.

Умовами п. 4.1., 4.3., 4.4., 4.7. вказаного договору визначено, що розмір гонорару, порядок його оплати та інші умови погоджуються сторонами шляхом підписання додаткової угоди до даного Договору. Одним із додатків до договору є "орієнтовний перелік послуг та розміру адвокатського гонорару", в якому, з метою ознайомлення клієнта з вартістю послуг адвокатського бюро наведено саме орієнтовний розмір таких. Вартість наданих юридичних послуг визначається згідно пункту 4.1. Договору та сплачується на підставі виставленого Клієнту відповідного рахунку. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро. Такий рахунок за вибором адвокатського бюро може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну поштову скриньку клієнта. Рахунок вважається отриманим клієнтом з моменту його надходження до поштового відділення, яке обслуговує адресу місця проживання (реєстрації) клієнта та/або з моменту надходження електронного листа на електронну поштову скриньку клієнта. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським бюро факсимільним зв`язком, поштою або електронною поштою. На письмову вимогу клієнта, адвокатське бюро може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією.

Згідно із п. 7.1., 7.3. вказаного договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами (дата вказана в правому верхньому куті першої сторінки договору). Термін дії договору 12 місяців з дати підписання, а в частині оплати послуг до повного виконання своїх зобов`язань Клієнтом.

До договору про надання правової допомоги № 174/3-ПІО від 20.01.2021 між його сторонами була підписана додаткова угода № 2 від 26.02.2021, відповідно до п. 7, 8 якої сторони погодили, що розмір гонорару Адвокатського бюро за надання правової допомоги у формі підготовки позовної заяви до ТОВ "АСГАРД МЕГА ГРУП" про повернення коштів в сумі 43628,00 грн. та представництва інтересів в Господарському суду Полтавської області становить 6000,00 грн. Суму, зазначену в пункті 1 Додаткової угоди Клієнт сплачує: 1) у розмірі 3500,00 три. у формі попередньої оплати, а 2) у розмірі 2500,00 грн. у разі прийняття Господарським судом Полтавської області рішення про задоволення в повному обсязі чи частково позовних вимог, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку від Адвокатського бюро.

Матеріали справи свідчать, що між Адвокатським бюро та Клієнтом був підписаний акт № 2 прийому-передачі наданих послуг від 01.03.2021, згідно із яким загальна вартість наданих послуг складає 2500,00 грн. та складаються із послуг:

- ознайомлення та аналіз документів, наданих клієнтом для виконання доручення, формування правової позиції та підготовка переліку додатково необхідних документів; аналіз сформованої судової практики з питань виконання доручення; попередня консультація щодо характеру спірних відносин (кількість годин - 2, вартість однієї години

- 500,00 грн.) на суму 1000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви по питаннях, визначених у додаткові угоді (кількість годин - 3, вартість однієї години - 500,00 грн.) на суму 1500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Адвокатським бюро був виписаний Клієнту рахунок-фактура № 01032021 від 01.03.2021 на оплату гонорару згідно додаткової угоди № 2 від 26.02.2021 на суму 3500,00 грн.

Докази у справі свідчать, що Клієнт здійснив оплату згідно виписаного Адвокатським бюро рахунку в сумі 2500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6494 від 20.04.2021.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява від 30.04.2021 в даній справі оформлена за підписом в.о. директора Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" Горященко М.О., однак на першому аркуші позову зазначений представник позивача - адвокат Павлюк Ігор Олександрович.

В матеріалах справи наявна копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги № ВІ 1031123 від 14.07.2021 на адвоката Павлюка Ігора Олександровича, виданого останньому Адвокатським бюро «Ігоря Павлюка» на підставі договору № 174/3-ПІО від 20.01.2021.

Матеріали справи свідчать, що адвокат Павлюк Ігор Олександрович був присутній в судовому засіданні 14.07.2021 у справі № 917/681/21.

Згідно із ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вказано вище, відповідач у відзиві повністю заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, оскільки підготовка позовної заяви вже передбачає ознайомлення та аналіз документів, що робить подвійним стягнення та безпідставне збільшення витрат. Крім того, вважає, що враховуючи незначну складність справи, витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співрозмірності відносно витраченого часу.

Позивач надав суду докази оплати ним Адвокатському бюро коштів в сумі 2500,00 грн. за надання правової допомоги.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в загальній сумі 43628,00 грн. за договором поставки № 26-01/Пост від 26.01.2017, справа не є досить складною, і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль.

Приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги в даній справі задоволені частково, враховуючи вищевикладене, в тому числі заперечення відповідача, суд згідно приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України дійшов висновку, що документально підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково (пропорційно задоволеним позовним вимогам), а саме в сумі 103,14 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 103,14 грн.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5896,86 грн. не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до наявної у відкритому доступі інформації, розміщеної на офіційному сайті Міністерства юстиції України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" (ідентифікаційний код 39523035) є: 33014, Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Княгині Ольги, буд. 1.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне в резолютивній частині рішення суду в даній справі зазначити актуальне місцезнаходження відповідача у справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.10.2021, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, ч. 1 ст. 75, 86, 123, 126, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" до Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" (33014, Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Княгині Ольги, буд. 1, ідентифікаційний код 39523035) на користь:

- Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" (36039, м. Полтава, провулок Всіхсвятський, буд. 2А, ідентифікаційний код 01882732) грошові кошти в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 93 (дев`яносто три) грн. 66 коп., витрати на правову допомогу в сумі 103 (сто три) грн. 14 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого-комерційного підприємства "Полтавапаливо" до Товариства з обмеженою відповідністю "Асгард Мега Груп" відмовити.

Повне рішення складено - 15.11.2021 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.