ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2021 справа № 914/1822/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес», м.Рівне, Рівненська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛВІ-АГРО», с.Сокільники, Пустомитівський район, Львівська область

про стягнення 749 455,19 грн.

За участю представників:

від позивача Стріла В.М. - представник присутній в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua) (довіреність б/н від 02.04.2021; трудовий контракт з працівником б/н від 02.01.2021);

від відповідача не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛВІ-АГРО» про стягнення 749 455,19 грн заборгованості, з яких 489 358,04 грн основний борг, 186 693,44 грн 25% річних, 73 403,71 грн штраф.

Ухвалою від 29.06.2021 суд залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» та надав позивачу строк для усунення недоліків. У зв`язку з усуненням допущених недоліків позовної заяви, Господарський суд Львівської області Ухвалою від 19.07.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 08.09.2021 об 11:30 год.

25.08.2021 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява (вх.№19588/21) про участь в судовому засіданні, призначеному на 08.09.2021 об 11:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 27.08.2021 суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у даній справі.

31.08.2021 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява (вх.№20016/21) про участь в судовому засіданні, призначеному на 08.09.2021 об 11:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 02.09.2021 суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про участь в судовому засіданні 08.09.2021 об 11:30 год. в режимі відеоконференції у даній справі.

06.09.2021 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява (вх.№20463/21)в якій зокрема просив провести усі наступні судові засідання у даній справі проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 08.09.2021 суд постановив продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 18.10.2021, відкласти підготовче засідання на 06.10.2021 о 15:30 год., задовольнити заяву представника позивача про участь в судовому засіданні у справі №914/1822/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, провести підготовче засідання, призначене на 06.10.2021 р. о 15:30 год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua).

Ухвалою від 06.10.2021 суд постановив за своєї ініціативи виправити описку допущену в пунктах 8, 9, 10 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 08.09.2021; в пунктах 8, 9, 10 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 08.09.2021 слід читати прізвище представника позивача Стріла Валентин Микитович.

Ухвалою від 06.10.2021 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.11.2021 о 15:30 год., провести судове засідання, призначене на 03.11.2021 о 15:30 год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua).

Представник позивача в судове засідання 03.11.2021 для розгляду справи по суті в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» з`явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 03.11.2021 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання від відповідача станом на дату та час проведення судового засідання до суду не надходили. Явка представника відповідача в судове засідання 03.11.2021 не визнавалась обов`язковою.

Ухвала суду від 06.10.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.11.2021 о 15:30 год., надсилалась відповідачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 81130, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Садова, буд. 13.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Слід зазначити, що Господарським судом Львівської області було вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про рух позовної заяви, шляхом направлення копії ухвал засобами поштового зв`язку відповідачу на адресу вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України до внесених до такого реєстру судових рішень.

Відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.

Суд також звертає увагу, що у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07.07.1989).

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, в судове засідання не з`явився, явки представника не забезпечив, відзиву не подав.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, а також враховуючи, що явка представника в засідання обов`язковою не визнавалась, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 03.11.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 30.11.2018 укладено договір поставки №23-З-БТ-19 засобів захисту рослин, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві засоби захисту рослин та іншу продукцію (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару повністю не виконав, внаслідок чого згідно розрахунків позивача станом на момент подання позовної заяви у відповідача існує заборгованість в сумі 489 358,04 грн по оплаті основного боргу за поставлений товар.

У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачу нараховано 186 693,44 грн 25% річних, 73 403,71 грн штрафу. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача становить 749 455,19 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

30.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОЛВІ-АГРО» (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - покупець) було укладено договір поставки №23-З-БТ-19 засобів захисту рослин, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві засоби захисту рослин та іншу продукцію (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення, упаковка та маркування, строк поставки й інші умови, визначаються специфікаціями (додатками до цього договору), які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 4.1. та п. 4.2. договору ціна товару та загальна вартість товару вказується в специфікаціях. Покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту договору розрахунковий рахунок постачальника. Оплата товару здійснюється з урахуванням положень п. 4.4 даного договору.

Згідно п. 4.4. договору сторони домовились визначити еквівалент ціни та загальної вартості товару в іноземній валюті (в доларах США). Еквівалент ціни товару в доларах США визначається шляхом ділення ціни товару згідно специфікацій в гривнях на курс продажу долара США на Міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) до української гривні на дату, що передує даті укладання (підписання) сторонами відповідної специфікації. Ціна товару, що постачається на умовах попередньої оплати визначаться шляхом множення еквівалента ціни товару в доларах США на курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті фактичної оплати.

Ціна товару, що постачається на умовах товарного кредиту визначається шляхом множення еквівалента ціни товару на курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку на дату, що передує даті фактичного відвантаження; зміна ціни товару на дату відвантаження фіксується постачальником у видатковій накладній та не потребує додаткових угод чи погоджень обома сторонами договорами.

Сторони поголились, що сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, що поставлений на умовах товарного кредиту (авансу та післяоплати), визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в доларах США на курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку до української гривні, на дату, що передує даті здійснення такої оплати.

При цьому курс продажу долара США на МВРУ визначається виходячи із середнього курсу продажу долара США, опублікованого на сайті: http://finance.ua/ua/currency/interbank .

Положення цього пункту 4.4. застосовуються при збільшенні курсу продажу долару США на МВРУ до гривні на 1 і більше % (різниця між курсом, що зазначений у специфікації та курсом, що діє на момент здійснення оплати за товар або на дату відвантаження товару).

Для розрахунків по цьому договору постачальником можуть виписуватися рахунки на оплату, які мають містити обов`язкові посилання на назву та номер цього договору й найменування сторін.

Відповідно до п. 5.1.1. договору постачальник зобов`язаний, зокрема, передавати товар у власність покупця у строки та у місці призначення, зазначені у специфікаціях.

Згідно п. 5.2.2. договору покупець зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати товар на умовах та в порядку, що визначені даним договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 6.4.1. договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний, на вимогу постачальника, сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Пунктом 6.5. договору сторони погодили, що стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за даним договором не припиняється строком, визначеним пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України, і здійснюється до моменту повного розрахунку, а строк позовної давності щодо стягнення таких санкцій, відповідно до положень статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до трьох років.

Згідно п. 6.8. договору за невиконання чи/або неналежне виконання даного договору покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 15% від суми заборгованості.

Сторонами підписано десять специфікацій (додаток до договору від 30.11.2018) до зазначеного договору за період з 03.11.2018 по 06.06.2019 включно за якими вони погодили загальну кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення, упаковка та маркування, строк поставки, місце поставки ціну товару та загальну вартість товару, умови та строки оплати, еквівалент ціни та загальної вартості товару в іноземній валюті (в доларах США).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» свої зобов`язання по договору поставки №23-З-БТ-19 засобів захисту рослин від 30.11.2018 виконало повністю, а саме у період з 30.11.2018 по 07.0.2019 включно, поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ГОЛВІ-АГРО» товар на загальну суму 1 627 832,81 грн, згідно видаткових накладних, наявних в матеріалах справи.

На підтвердження факту поставки позивач надав товарно-транспортні накладні форми №1-ТН №З-3946 від 22.12.2018; №З-72 від 12.02.2019; №З-177 від 01.03.2019; №З-211 від 06.03.2019; №З-449 від 20.03.2019; №З-649 від 28.03.2019; З-1707 від 03.05.2019; №З-2161 від 20.05.2019; №З-2702 від 07.06.2019.

Відповідач повернув поставлений товар на загальну суму 442 051,20 грн згідно накладних на повернення, а саме: №13 від 22.12.2018 на суму 153 014,40 грн; №1 від 11.03.2019 на суму 289 036,80 грн.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: січень 2019 листопад 2019 підписаний сторонами, згідно якого початкове сальдо ТзОВ «ГОЛВІ-АГРО» становить 810 535,05 грн, станом на 30.11.2019 заборгованість ТзОВ «ГОЛВІ-АГРО» на користь ТзОВ «Захід Агробізнес» становить 970 849,64 грн.

Відповідач оплату за поставлений товар повністю не провів, відтак станом на момент прийняття рішення (03.11.2021) борг з оплати за поставлений товар складає 489 358,04 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував 25% річних в сумі 186 693,44 грн та штраф в сумі 73 403,71 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати за поставлений товар, позивач просить стягнути з відповідача 749 455,19 грн заборгованості, з яких 489 358,04 грн основний борг, 186 693,44 грн 25% річних, 73 403,71 грн штраф.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №23-З-БТ-19 засобів захисту рослин від 30.11.2018. Укладений договір є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору поставки, так і договору купівлі-продажу.

До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 4.1. та п. 4.2. договору сторони погодили, що ціна товару та загальна вартість товару вказується в специфікаціях. Покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту договору розрахунковий рахунок постачальника. Оплата товару здійснюється з урахуванням положень п. 4.4 даного договору.

Сторонами підписано десять специфікацій (додаток до договору від 30.11.2018) до зазначеного договору за період з 03.11.2018 по 06.06.2019 включно за якими сторони погодили загальну кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення, упаковка та маркування, строк поставки, місце поставки ціну товару та загальну вартість товару, умови та строки оплати, еквівалент ціни та загальної вартості товару в іноземній валюті (в доларах США).

З матеріалів справи вбачається, що:

- згідно специфікацій №1 від 03.11.2018; №2 від 08.02.2019 умовами оплати передбачено, що кінцева оплата за поставлений товар відповідачем повинна бути сплачена до 15.10.2019;

- згідно специфікацій №1-1 від 30.01.2019; №3 від 11.02.2019; №4 від 14.02.2019; №6 від 25.03.2019; №7 від 11.04.2019; №8 від 26.04.2019; №9 від 16.05.2019; №10 від 06.06.2019 умовами оплати передбачено, що кінцева оплата за поставлений товар відповідачем повинна бути сплачена до 30.11.2019.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій позивач взяв за основу дату кінцевої оплати до 30.11.2019, згідно якої у відповідача була можливість здійснити остаточний розрахунок за поставлений товар.

Факт поставки позивачем товару по договору поставки №23-З-БТ-19 засобів захисту рослин від 30.11.2018 на загальну суму 1 627 832,81 грн, підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними за період з 30.11.2018 по 07.0.2019 включно.

Також факт поставки підтверджується товарно-транспортними накладними форми №1-ТН №З-3946 від 22.12.2018; №З-72 від 12.02.2019; №З-177 від 01.03.2019; №З-211 від 06.03.2019; №З-449 від 20.03.2019; №З-649 від 28.03.2019; З-1707 від 03.05.2019; №З-2161 від 20.05.2019; №З-2702 від 07.06.2019.

Відповідачем повернуто поставлений товар на загальну суму 442 051,20 грн згідно накладних на повернення, а саме: №13 від 22.12.2018 на суму 153 014,40 грн; №1 від 11.03.2019 на суму 289 036,80 грн.

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений йому товар по договору в повному обсязі не провів.

Відтак, як станом на дату подання позовної заяви так і станом на дату прийняття судом рішення у відповідача існує борг за поставлений товар по договору поставки №23-З-БТ-19 засобів захисту рослин від 30.11.2018 на загальну суму 489 358,04 грн.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 489 358,04 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 489 358,04 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем 25 процентів річних та штрафу суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Частина 2 вказаної норми визначає спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, зокрема можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних.

Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 4.1. та п. 4.2. договору сторони погодили, що ціна товару та загальна вартість товару вказується в специфікаціях. Покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях.

Відповідно до п. 4.3. договору оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту договору розрахунковий рахунок постачальника. Оплата товару здійснюється з урахуванням положень п. 4.4 даного договору.

Згідно специфікацій №1 від 03.11.2018; №2 від 08.02.2019 умовами оплати передбачено, що кінцева оплата за поставлений товар відповідачем повинна бути сплачена до 15.10.2019.

Згідно специфікацій №1-1 від 30.01.2019; №3 від 11.02.2019; №4 від 14.02.2019; №6 від 25.03.2019; №7 від 11.04.2019; №8 від 26.04.2019; №9 від 16.05.2019; №10 від 06.06.2019 умовами оплати передбачено, що кінцева оплата за поставлений товар відповідачем повинна бути сплачена до 30.11.2019.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій позивач взяв за основу дату кінцевої оплати до 30.11.2019, згідно якої у відповідача була можливість здійснити остаточний розрахунок за поставлений товар. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 25% річних в сумі 186 693,44 грн за період з 01.12.2019 по 10.06.2021 та штраф в розмірі 15% від суми заборгованості в сумі 73 403,71 грн за аналогічний період.

У п. 6.4.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний, на вимогу постачальника, сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Пунктом 6.8. договору сторони погодили, що за невиконання чи/або неналежне виконання даного договору покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 15% від суми заборгованості.

Пунктом 6.5. договору сторони погодили, що стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за даним договором не припиняється строком, визначеним пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України, і здійснюється до моменту повного розрахунку, а строк позовної давності щодо стягнення таких санкцій, відповідно до положень статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до трьох років.

Судом перевірено розрахунок 25% процентів річних, 15% штрафу, та встановлено, що позивач 25% процентів річних в сумі 186 693,44 грн та штраф в сумі 73 403,71 грн нарахував правильно, отже вони підлягають стягненню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 11 241,83 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4470 від 09.07.2021.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11 241,83 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛВІ-АГРО» (81130, Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Садова, буд. 13; ідентифікаційний код 39347680) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агробізнес» (33016, Рівненська область, м.Рівне, вул.Будівельників, буд. 1; ідентифікаційний код 37022936) 489 358,04 грн основного боргу, 186 693,44 грн 25% річних, 73 403,71 грн штрафу та 11 241,83 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення

складено 15.11.2021

Суддя Сухович Ю.О.