РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2021Справа № 910/13916/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт", м. Київ

про стягнення 863 828,36 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" про стягнення основного боргу в сумі 850 011,24 грн, пені в розмірі 11593,54 грн та 3% річних в сумі 2223,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором №АК-000329 від 14.07.2019 в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/13916/21; визнано справу малозначною; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою від 31.08.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

11.10.2021 позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказаний учасник судового процесу просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 650011,24 грн, пеню в розмірі 11593,54 грн та 3% річних в сумі 2223,58 грн. Вказана заява була прийнята судом як така, що відповідає приписам ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03083, м.Київ, вул.Пирогівський шлях, буд.34.

Конверт з ухвалою суду про відкриття провадження було вручено відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №126.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Наразі, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" (покупець) було укладено договір №АК-000329, за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується продати, відвантажити та завантажити товар, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і здійснити оплату за товар на умовах, визначених в цьому договорі.

Згідно п.2.6 договору №АК-000329 від 14.07.2019 датою поставки вважається дата передачі товару перевізником визначеного покупцем, що засвідчується підписанням перевізником товарно-транспортної накладної.

У п.3.1 договору №АК-000329 від 14.07.2019 вказано, що загальна сума даного договору складається із суми всіх накладних, відповідно до яких було поставлено товар.

За умовами п.п.3.5, 3.6 договору №АК-000329 від 14.07.2019 покупець зобов`язаний оплатити продавцю 100% вартості продукції протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару перевізником. Розрахунки між сторонами проводяться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця, зазначений в даному договорі.

Відповідно до п.6.4 договору №АК-000329 від 14.07.2019 за прострочення строків оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені починається від дня, коли покупець повинен був виконати зобов`язання з оплати отриманої партії товару та припиняється в момент остаточного здійснення розрахунку покупцем. Якщо остаточного розрахунку покупцем не проводиться, нарахування пені припиняється в день подання продавцем позовної заяви про стягнення з покупця заборгованості.

Згідно п.10.1 договору №АК-000329 від 14.07.2019 (в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2020) договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2021.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договір №АК-000329 від 14.07.2019 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №АК-000329 від 14.07.2019 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з поставки товару.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на виконання договору №АК-000329 від 14.07.2019 у червні-липні 2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" було поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" прийнято товар на загальну суму 970 011,24 грн, що підтверджується підписаними представниками обох сторін видатковими накладними №АК-00003646 від 10.06.2021 на суму 263 581,92 грн, №АК-00003862 від 17.06.2021 на суму 328 846,92 грн, №АК-00004075 від 01.07.2021 на суму 282 182,40 грн та №АК-00004187 від 05.07.2021 на суму 95400 грн.

Проте, за поясненнями позивача, відповідачем було лише частково проведено розрахунки за отриманий товар, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" утворилась заборгованість в сумі 650 011,24 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України).

За умовами п.п.3.5, 3.6 договору №АК-000329 від 14.07.2019 покупець зобов`язаний оплатити продавцю 100% вартості продукції протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару перевізником. Розрахунки між сторонами проводяться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця, зазначений в даному договорі.

Судом було встановлено, що на виконання договору №АК-000329 від 14.07.2019 у червні-липні 2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" було поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" прийнято товар на загальну суму 970 011,24 грн, що підтверджується підписаними представниками обох сторін видатковими накладними №АК-00003646 від 10.06.2021 на суму 263 581,92 грн, №АК-00003862 від 17.06.2021 на суму 328 846,92 грн, №АК-00004075 від 01.07.2021 на суму 282 182,40 грн та №АК-00004187 від 05.07.2021 на суму 95400 грн.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що строк оплати поставленого позивачем у червні-липні 2021 товару, настав.

Проте, як вказувалось вище, за поясненнями позивача, відповідачем було лише частково проведено розрахунки за отриманий товар, внаслідок чого у останнього станом на теперішній час утворилась заборгованість з оплати на суму 650 011,24 грн.

Наразі, суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, вступереч наведеного, відповідачем обставин, які повідомлено позивачем, не спростовано, доказів відсутності заборгованості з оплати отриманого товару не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" в частині стягнення основного боргу в сумі 650 011, 24 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 11593,54 грн та 3% річних в сумі 2223,58 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Судом вище було встановлено, що відповідно до п.6.4 договору №АК-000329 від 14.07.2019 за прострочення строків оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені починається від дня, коли покупець повинен був виконати зобов`язання з оплати отриманої партії товару та припиняється в момент остаточного здійснення розрахунку покупцем. Якщо остаточного розрахунку покупцем не проводиться, нарахування пені припиняється в день подання продавцем позовної заяви про стягнення з покупця заборгованості.

Одночасно, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на порушення відповідачем строків оплати поставеного у червні-липні 2021 товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 11593,54 грн та 3% річних в сумі 2223,58 грн.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги в частині стягнення неустойки та нарахувань, що передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" про стягнення основного боргу в сумі 650011,24 грн, пені в розмірі 11593,54 грн та 3% річних в сумі 2223,58 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваспіріт" (03083, місто Київ, вул.Пирогівський шлях, будинок 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна"( 03083, місто Київ, вул.Пирогівський шлях, будинок 34, ) основний борг в сумі 650 011 (шістсот п`ятдесят тисяч одинадцять) грн 24 коп., пеню в сумі 11593 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 54 коп., 3% річних 2223 дві тисячі двісті двадцять три) грн 58 коп. та судовий збір в сумі 9957 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 43 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 15.11.2021.

Суддя В.В. Князьков