ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2064/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" до відповідача Фізичної особи-підприємця Боброва Ігоря Леонідовича про стягнення 192076,93грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Боброва Ігоря Леонідовича про стягнення 192076,93грн. у тому числі 166909,80грн. основного боргу, 16346,13грн. інфляційних втрат, 8821,00грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" посилається на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Бобровим Ігорем Леонідовичем умов укладеного між сторонами договору оренди від 05.04.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.04.2021р. відкрито провадження у справі №916/747/21, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.08.2021р. о 11:20.

В судовому засіданні від 12.08.2021р. було оголошено перерву на 14.09.2021р. о 11:45, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В судовому засіданні від 14.09.2021р. було оголошено перерву на 06.10.2021р. о 10:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 06.10.2021р., судове засідання 06.10.2021р. о 10:00 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 11.0.2021р. призначено судове засідання на 09.11.2021р. о 12:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні від 09.11.2021р. було винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2064/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, 05.04.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" (позивач, Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бобровим Ігорем Леонідовичем (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди окремого торгівельного майданчику №060, загальною площею 5кв.м., розташованого у Торгівельно-виставковому-офісному комплексі «РІВ`ЄРА» за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, село Фонтанка, що знаходиться на балансі Орендодавця. Орендований торгівельний майданчик №060 торгівельною площею 5 кв.м., переданий Орендарю 05.04.2019 року за Актом приймання-передачі об`єкта №060 від 05.04.2019 року.

Відповідно до п. 1.2 договору оренди від 05.04.2019 року майно передається в оренду виключно для роздрібної торгівельної діяльності дитячими книгами.

Пунктом 3.1 договору оренди передбачено, що орендна плата за орендоване майно становить гривневий еквівалент 500,00євро за майно на місяць, без ПДВ, перерахованого до найвищого міжбанківського курсу гривні до євро за комерційний день, попередній до дати виставлення рахунку на оплату щомісячного платежу.

Відповідно до п. 3.3 договору оренди орендна плата щомісячно перераховується Орендарем Орендодавцю протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання рахунків Орендодавця, але не пізніше 15-го числа поточного місяця. Якщо інше не вказане у письмовому повідомленні від Орендодавця до Орендаря, платежі Орендаря належить переказати на рахунок в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, м. Київ, вул. Десятинна, б. 4/6, код 23494714.

Строк дії договору оренди складає 12 місяців, починаючи з дати передачі майна Орендарю, але не пізніше 05 квітня 2019 року.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору оренди ТОВ «НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ» виставило рахунки ФОП Бобров І.Л. по сплаті орендної плати за Майно з урахуванням ПДВ, а саме: за квітень 2019 року - рахунок-фактуру №060-04-1-19 від 05.04.2019р. на суму 15674,46грн; за травень 2019 року - рахунок-фактуру №060-05-1-19 від 02.05.2019р. на суму 17681,28грн.; за червень 2019 року - рахунок-фактуру №060-06-1-19 від 03.06.2019р. на суму 17982,18грн; за липень 2019 року - рахунок-фактуру №060-07-1-19 від 01.07.2019р. на суму 17827,50грн; за серпень 2019 року - рахунок-фактуру №060-08-1-19 від 01.08.2019р. на суму 16 801,74грн; за вересень 2019 року - рахунок-фактуру №060-09-1-19 від 02.09.2019р. на суму 16673,52грн; за жовтень 2019 року - рахунок фактуру №060-10-1-19 від 01.10.2021р. на суму 15945,96грн.; за листопад 2019 року - рахунок фактуру №060-11-1-19 від 01.11.2021р. на суму 16561,44грн.; за грудень 2019 року - рахунок фактуру №060-12-1-19 від 02.12.2019р. на суму 15833,40грн.; за січень 2020 року - рахунок фактуру №060-01-1-20 від 02.01.2020р. на суму 15928,32грн.

Як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів за орендоване майно не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за період з квітня 2019 по січень 2020 року включно, яка складає 166909,80грн. Оскільки відповідач обов`язку зі сплати грошових коштів у визначений договором строк не виконав, допустив прострочення виконання зобов`язання, що є порушенням договірних зобов`язань, є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Позивач, відповідно до приписів ст. 343 ГК України та ст. 625 ЦК України, крім суми основного боргу, нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за договором оренди від 05.04.2019 року, а саме: за квітень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1550,55грн., нараховані за період травень 2019 року - травень 2021 року; 3% річних у розмірі 1002,00грн., нараховані за період 16.04.2020 - 02.06.2021р.; за травень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1914,01грн., нараховані за період червень 2019 - травень 2021 року; 3% річних у розмірі 1087,00грн., нараховані за період 16.05.2019 - 02.06.2021р.; за червень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1740,08грн., нараховані за період липень 2019 року - травень 2021 року; 3% річних у розмірі 1060,00грн., нараховані за період 16.06.2019 - 02.06.2021р., за липень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1843,14грн., нараховані за період серпень 2019 року - травень 2021 року; 3% річних у розмірі 1007,00грн., нараховані за період 16.07.2019 - 02.06.2021р.; за серпень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1792,87грн., нараховані за період вересень 2019 року - травень 2021 року; 3% річних у розмірі 906,00грн., нараховані за період 16.08.2019 - 02.06.2021р.; за вересень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1650,92грн., нараховані за період жовтень 2019 року - травень 2021 року; 3% річних у розмірі 857,00 грн., нараховані за період 16.09.2019 - 02.06.2021р.; за жовтень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1457,06грн., нараховані за період листопад 2019 року - травень 2021 року, 3% річних у розмірі 780,00грн., нараховані за період 16.10.2019р. - 02.06.2021р.; за листопад 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1495,24грн., нараховані за період грудень 2019р. - травень 2021 року, 3% річних у розмірі 768,00грн., нараховані за період 16.11.2019 - 02.06.2021р.; за грудень 2019 року: інфляційні втрати у розмірі 1464,11грн., нараховані за період січень 2020 року - травень 2021 року, 3% річних у розмірі 695,00грн., нараховані за період 16.12.2019 - 02.06.2021р.; за січень 2020 року: інфляційні втрати у розмірі 1438,15грн., нараховані за період лютий 2019р. - травень 2021 року, 3% річних у розмірі 659,00грн., нараховані за період 16.01.2020 - 02.06.2019р.

Таким чином, як стверджує позивач, заборгованість відповідача перед позивачем складає суму основного боргу за договором оренди від 05.04.2019р. у розмірі 166909,80грн., інфляційні втрати у розмірі 16346,13грн., 3% річних у розмірі 8821,00грн.

Позивач зазначає, що 04.06.2021р. представником ТОВ «НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ» направлено на адресу ФОП Боброва І.Л. вимогу про сплату боргу та штрафних санкцій за договором оренди від 05.04.2019р. у розмірі 166909,80грн. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 16346,13грн., 3% річних у розмірі 8821,00грн., до якої також, повторно долучив рахунки-фактури за період квітень 2019 - січень 2020 року по яким рахується заборгованість а також розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, відповідач отримав вимогу про сплату боргу та штрафних санкцій 19.06.2021р., однак у встановлений у вимозі строк борг не сплатив, заперечень стосовно суми основного боргу та нарахованих штрафних санкцій позивачу не надав. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем умов договору оренди від 05.04.2019р. перед позивачем, належним способом поновлення прав та законних інтересів позивача є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом та штрафні санкції у сумі 192076,93грн., з яких сума основного боргу - 166909,80грн., інфляційні втрати - 16346,13грн., 3% річних - 8821,00грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 166909,80грн. основного боргу, 16346,13грн. інфляційних втрат, 8821,00грн. 3% річних.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05.04.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди окремого торгівельного майданчику №060, загальною площею 5кв.м., розташованого у Торгівельно-виставковому-офісному комплексі «РІВ`ЄРА» за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, село Фонтанка, що знаходиться на балансі Орендодавця.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, виходячи з зазначених положень законодавства, правовідносини, що виникли між сторонами за договором є орендними.

Пунктами 3.1, 3.3. договору сторони встановили, що орендна плата за орендоване майно становить гривневий еквівалент 500,00євро за майно на місяць, без ПДВ, перерахованого до найвищого міжбанківського курсу гривні до євро за комерційний день, попередній до дати виставлення рахунку на оплату щомісячного платежу. Оренди орендна плата щомісячно перераховується Орендарем Орендодавцю протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання рахунків Орендодавця, але не пізніше 15-го числа поточного місяця. Якщо інше не вказане у письмовому повідомленні від Орендодавця до Орендаря, платежі Орендаря належить переказати на рахунок в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, м. Київ, вул. Десятинна, б. 4/6, код 23494714.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору оренди позивач виставив відповідачу рахунки по сплаті орендної плати з урахуванням ПДВ, а саме: за квітень 2019 року - рахунок-фактуру №060-04-1-19 від 05.04.2019р. на суму 15674,46грн; за травень 2019 року - рахунок-фактуру №060-05-1-19 від 02.05.2019р. на суму 17681,28грн.; за червень 2019 року - рахунок-фактуру №060-06-1-19 від 03.06.2019р. на суму 17982,18грн; за липень 2019 року - рахунок-фактуру №060-07-1-19 від 01.07.2019р. на суму 17827,50грн; за серпень 2019 року - рахунок-фактуру №060-08-1-19 від 01.08.2019р. на суму 16 801,74грн; за вересень 2019 року - рахунок-фактуру №060-09-1-19 від 02.09.2019р. на суму 16673,52грн; за жовтень 2019 року - рахунок фактуру №060-10-1-19 від 01.10.2021р. на суму 15945,96грн.; за листопад 2019 року - рахунок фактуру №060-11-1-19 від 01.11.2021р. на суму 16561,44грн.; за грудень 2019 року - рахунок фактуру №060-12-1-19 від 02.12.2019р. на суму 15833,40грн.; за січень 2020 року - рахунок фактуру №060-01-1-20 від 02.01.2020р. на суму 15928,32грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів за орендоване майно не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за період з квітня 2019 по січень 2020 року включно у сумі 166909,80грн.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості з орендної плати не надав, доказів спростовуючих позовні вимоги також суду не надано у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором від 05.04.2019р. у сумі 166909,80грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 16346,13грн. інфляційних втрат, 8821,00грн. 3% річних, слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 8821,00грн. у тому числі за квітень 2019 року у розмірі 1002,00грн. за період 16.04.2019р. - 02.06.2021р.; за травень 2019 року у розмірі 1087,00грн. за період 16.05.2019р. - 02.06.2021р.; за червень 2019 року у розмірі 1060,00грн. за період 16.06.2019р. - 02.06.2021р., за липень 2019 року у розмірі 1007,00грн. за період 16.07.2019р. - 02.06.2021р.; за серпень 2019 року у розмірі 906,00грн. за період 16.08.2019р. - 02.06.2021р.; за вересень 2019 року у розмірі 857,00грн. за період 16.09.2019р. - 02.06.2021р.; за жовтень 2019 року у розмірі 780,00грн. за період 16.10.2019р. - 02.06.2021р.; за листопад 2019 року у розмірі 768,00грн. за період 16.11.2019 - 02.06.2021р.; за грудень 2019 року у розмірі 695,00грн. за період 16.12.2019 - 02.06.2021р.; за січень 2020 року у розмірі 659,00грн. за період 16.01.2020 - 02.06.2019р., вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 8821,00грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 16346,13грн. у тому числі за квітень 2019 року у розмірі 1550,55грн. за період травень 2019 року - травень 2021 року; за травень 2019 року у розмірі 1914,01грн. за період червень 2019 - травень 2021 року; за червень 2019 року у розмірі 1740,08грн. за період липень 2019 року - травень 2021 року; за липень 2019 року у розмірі 1843,14грн. за період серпень 2019 року - травень 2021 року; за серпень 2019 року у розмірі 1792,87грн. за період вересень 2019 року - травень 2021 року; за вересень 2019 року у розмірі 1650,92грн. за період жовтень 2019 року - травень 2021 року; за жовтень 2019 року у розмірі 1457,06грн. за період листопад 2019 року - травень 2021 року; за листопад 2019 року: у розмірі 1495,24грн. за період грудень 2019р. - травень 2021 року; за грудень 2019 року у розмірі 1464,11грн. за період січень 2020 року - травень 2021 року; за січень 2020 року у розмірі 1438,15грн. за період лютий 2019р. - травень 2021 року, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у сумі 16346,13грн.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" до відповідача Фізичної особи-підприємця Боброва Ігоря Леонідовича про стягнення 192076,93грн. у тому числі 166909,80грн. основного боргу, 16346,13грн. інфляційних втрат, 8821,00грн. 3% річних, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2881,15грн. покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження наданих послуг адвокатом надані копії наступних документів: договір про надання правової допомоги №5 від 29.01.2021р., додаток №6 до договору про надання правової допомоги №5 від 29.01.2021р., акт надання послуг №31 від 12.07.2021р. на суму 5000,00грн., платіжне доручення №1091 від 03.06.2021р. на суму 5000,00грн., платіжне доручення №353 від 12.07.2021р. на суму 5000,00грн.

Як встановлено ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зокрема із ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи надання адвокатом доказів понесення витрат на правничу допомогу на суму 10000,00грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу 10000,00грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 126, 129, 130, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" до відповідача Фізичної особи-підприємця Боброва Ігоря Леонідовича про стягнення 192076,93грн. - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Боброва Ігоря Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ БІЗНЕС ПОГЛЯДИ" (67571, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, багатофункціональний торгівельно-виставковий-офісний комплекс "РІВ`ЄРА", ) 166909,80грн. основного боргу, 16346,13грн. інфляційних втрат, 8821,00грн. 3% річних, 2881,16грн. судового збору, 10000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 15 листопада 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова