ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 м. Дніпро Справа № 904/6341/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Божедарівський елеватор» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 по справі № 904/6341/20 (суддя Ніколенко М.О.), повний текст рішення складено 28.05.2021

за позовом фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Божедарівський елеватор», смт Божедарівка, Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, м. Дніпро

про відшкодування шкоди у розмірі 4307094,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

Позивач - фізична особа-підприємець Семенова Тамара Дмитрівна (далі - ФОП Семенова Т.Д.) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Божедарівський елеватор» (далі -ПрАТ «Божедарівський елеватор») та з урахуванням заяви від 16.03.2021 про збільшення розміру позовних вимог (а. с. 4-6 т 2) просила суд стягнути з відповідача вартість втраченого нею майна (матеріальної шкоди) у сумі 4307094,00 грн, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до звіту про оцінку майна - насіння соняшнику «нестандартного».

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 позов у справі № 904/6341/20 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Божедарівський елеватор» на користь ФОП Семенової Т.Д. 4307094 грн матеріальної шкоди та витрати зі сплати судового збору в сумі 64606,41 грн.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду ПрАТ «Божедарівський елеватор» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі № 904/6341/20 і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга відповідача мотивована необґрунтованістю прийнятого рішення, оскільки судом не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на наступні обставини:

- суд протиправно стягнув з відповідача метеріальну шкоду, оскільки спірне майно передане відповідачу не позивачем ( Семенова Т.Д. не була поклажодавцем спірного насіння соняшнику);

- сума стягнутої за рішенням суду матеріальної шкоди у розмірі 4307094 грн є значно більшою від вартості фактично сплаченої суми за насіння соняшника, придбаного позивачем на аукціоні (загальна сума сплачених Семеновою Т.Д. коштів за придбане на електронних торгах майно становила 950190,04 грн);

- суд жодним чином не обґрунтував своє рішення фактом наявності завданих відповідачем позивачу збитків та їх розміру, а також наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та збитками потерпілої сторони;

- судом в порушення норм діючого законодавства розглянуто справу, яка підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в торгах брала участь Семенова Тамара Дмитрівна , як фізична особа, а не фізична особа-підприємець;

- судом безпідставно не допущено до участі з розгляду справи представника відповідача - адвоката Поліщук К.В., посилаючись на відсутність у останньої паспорта громадянина України/закордонного паспорта/посвідчення водія, чим допущено порушення основних принципів господарського судочинства щодо змагальності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, реалізація яких є можливою виключно за умови безпосередньої участі у судовому засіданні.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні вимог апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 по даній справі.

На думку позивача, з моменту отримання ним від приватного виконавця Актів про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна (21.08.2020), Семенова Т.Д. набула права володіння та розпорядження вказаним майном, у тому числі й права на отримання належного їй майна, що знаходиться на зберіганні у відповідача.

Позивач не погоджується з доводами відповідача, що відшкодуванню підлягає саме сума 950190,04 грн - вартості придбаного на електронних торгах насіння соняшнику, оскільки станом на момент розгляду даної справи в суді, перед початком розгляду даної справи по суті, ринкова вартість втраченого позивачем майна становить 4307094,00 грн (встановлена суб`єктом оціночної діяльності на підставі звіту про оцінку майна), і саме в цій сумі повинен визначатися розмір завданих позивачу збитків.

Позивач просить суд відшкодувати виключно реальні збитки, відповідно до реальної вартості втраченого ним майна на момент розгляду справи, як-то передбачено ст. 1192 ЦК України.

Також, позивач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не господарського, оскільки порядок реалізації арештованого майна на електронному торговому майданчику ДП «Сетам» не передбачає участі в торгах фізичної особи-підприємця, як окремого виду учасника торгів.

Семенова Т.Д. зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа-підприємець, номер запису: 0049417. При цьому, після державної реєстрації Семенова Т.Д. не втратила свого статусу фізичної особи, а лише набула права здійснювати підприємницьку діяльність.

Крім того, Семенова Т.Д. зазначає, що нею заявлено позов про стягнення з відповідача вартості придбаного в рамках виконавчого провадження № 59461593 на публічних електронних торгах ДП «Сетам» насіння соняшнику, загальна вага якого становить 172934 кг, яке придбавалося нею не для особистого вжитку, а з метою здійснення господарської діяльності.

Окрім вище викладеного, позивач вважає такими, що не відповідають дійсності посилання апелянта на допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права у зв`язку із недопущенням його представника до участі в судовому засіданні 18.05.2021, оскільки суд хоча і не допустив адвоката Поліщук К.В. до участі у справі як представника відповідача, однак дозволив представникові бути присутнім у судовому засіданні та навіть заявити клопотання про закриття провадження, що підтверджується звукозаписом судового засідання.

Все вищевказане, на думку позивача, свідчить про відсутність допущених з боку суду першої інстанції норм процесуального права та прав відповідача.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи, і визначені відповідно до них правовідносини.

На примусовому виконанні у приватного виконавця Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження № 59461593 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/1008/19 від 01.07.2019 про стягнення з СТОВ «Агрофірма Агросвіт» на користь ТОВ «Агропромінвест-2018» заборгованості у сумі 4552160,00 грн та судового збору в сумі 68282,40 грн (а. с. 20 т 1).

В рамках вказаного виконавчого провадження постановою від 21.11.2019 приватним виконавцем було описане та арештоване майно боржника, у тому числі:

- соняшник «нестандартний», заліковою вагою 106878 кг., 2019 року збирання врожаю, ДСТУ 7011:2009, вологістю - 11, зернова домішка - 5,83, сміттєва домішка - 3. Інші показники якості - Натура-г/л; Кисл.ч.масла-шкідл. домішка - амброзія. Зберігання: знеособлене на ПрАТ «Божедарівський Елеватор» згідно складської квитанції № 626 від 14.11.2019 (бланк АЧ № 172938);

- соняшник «нестандартний», заліковою вагою 33310 кг., 2019 року збирання врожаю, ДСТУ 7011:2009, вологістю - 9,6, зернова домішка - 6,07, сміттєва домішка - 3. Інші показники якості - Натура-г/л; Кисл.ч.масла-шкідл. домішка - амброзія. Зберігання: знеособлене на ПрАТ «Божедарівський Елеватор» згідно складської квитанції № 606 від 08.11.2019 (бланк АЧ № 172925);

- соняшник «нестандартний», заліковою вагою 32746 кг., 2019 року збирання врожаю, ДСТУ 7011:2009, вологістю - 10,6, зернова домішка - 7,9, сміттєва домішка - 3. Інші показники якості - Натура-г/л; Кисл.ч.масла-шкідл. домішка - амброзія. Зберігання: знеособлене на ПрАТ «Божедарівський Елеватор» згідно складської квитанції № 601 від 07.11.2019 (бланк АЧ № 172927) (а. с. 167-172 т 1).

В подальшому, за твердженням позивача, в рамках виконавчого провадження № 59461593, на публічних електронних торгах ДП «Сетам» було реалізоване вищевказане майно боржника, а саме: соняшник «нестандартний», заліковою вагою 106878 кг., заліковою вагою 33310 кг. та заліковою вагою 32746 кг (а. с. 33-41 т 1).

Переможцем таких торгів стала Семенова Т.Д. (ІПН НОМЕР_1 ).

Позивач вказує, що приватним виконавцем Сивокозовим О.М., 21.08.2020 було видано Акти про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна (а. с. 42-44 т 1).

Зазначені акти про проведені електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна в процедурі виконавчого провадження є документами, що підтверджують виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. Акти про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначені акти підтверджують виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

За таких обставин позивач наполягає на тому, що саме він є власником спірного майна, а саме: соняшнику «нестандартного», загальною заліковою вагою 172934 кг., 2019 рік збирання врожаю.

За твердженням позивача, вказане вище майно знаходиться на зберіганні в ПрАТ «Божедарівський Елеватор», що підтверджується складськими квитанціями № 626 від 14.11.2019, № 606 від 08.11.2019, № 601 від 07.11.2019 (а. с. 106-108 т 1).

Також, позивач зазначив, що приватний виконавець неодноразово звертався до відповідача із вимогами про передачу переможцю електронних торгів - Семеновій Т.Д. належного їй майна. А саме: з вимогами № 2299, № 2298, № 2297 від 21.08.2020 (надіслані 26.08.2020 поштовим відправленням № 051); № 2344, № 2345, № 2346 від 02.09.2020 (було вручено приватним виконавцем представнику ПрАТ «Божедарівський елеватор» особисто, проте представник ПрАТ «Божедарівський елеватор» відмовився від приймання та реєстрації таких вимог. Про що приватним виконавцем було складено акт від 02.09.2020); № 2697, № 2695, № 2698 від 12.10.2020 (надіслані 13.10.2020 поштовим відправленням № 992) (а. с. 47-69 т 1).

За твердженням позивача, відповіді на вказані вимоги приватного виконавця відповідач не надав, спірне майно переможцю торгів або приватному виконавцю не передав. Що і стало причиною виникнення спору.

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції задовольняє доводи апеляційної скарги та не погоджується з висновками викладеними в рішенні місцевого господарського суду.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про відшкодування йому завданої відповідачем шкоди у сумі 4307094 грн.

Позовні вимоги Семенова Т.Д. обґрунтовує з посиланням на норми статей 1166 та 1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з приписами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Цивільне законодавство (ст. 1166 ЦК) передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В підтвердження своїх позовних вимог Семенова Т.Д. посилається на те, що своїми протиправними діями відповідач завдав їй майнової шкоди, яка виражається в розмірі реальної вартості втраченого позивачем майна, яке знаходилось на зберіганні в ПрАТ «Божедарівський елеватор» та яке, на думку позивача, протиправно не було йому передане.

Вирішуючи спір у даній справі по суті, місцевий господарський суд самостійно застосував до спірних правовідносин по даній справі положення статей 949-953 ЦК України, які регулюють правовідносини, що виникають на підставі укладеного між сторонами договору зберігання (зберігачем майна та поклажодавцем).

Відповідно до приписів ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Згідно зі ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Глава 29 ЦК України встановлює, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Способами захисту права власності можуть бути, зокрема: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України); право власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України); власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України); визнання права власності (ст. 392 ЦК України); визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (ст. 393 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування йому за рахунок відповідача майнової шкоди не підлягають задоволенню з огляду на те, що Семенова Т.Д. не надала суду жодного доказу в підтвердження неможливості повернення спірного зерна з підстав його втрати, псування або пошкодження з боку відповідача, відсутності його на зерновому складі ПрАТ «Божедарівський елеватор».

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що набувши в рамках виконавчого провадження № 59461593 право власності на спірне насіння соняшнику «нестандартного» (про набуте право власності свідчать наявні в матеріалах справи Акти про електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна) Семенова Т.Д. , жодного разу не звернулася до відповідача з вимогою про витребування належного їй майна із зернового складу. В матеріалах справи відсутні докази будь-якого звернення саме Семеновою Т.Д. (як власника майна) до ПрАТ «Божедарівський елеватор» про повернення їй (витребування) насіння соняшнику. Відповідно, відсутні в матеріалах справи й докази в підтвердження відмови Семеновій Т.Д. з боку ПрАТ «Божедарівський елеватор» у видачі витребуваного майна його власнику. При цьому, право на відшкодування збитків у вигляді стягнення ринкової вартості зерна (що є предметом даного позову) виникне у позивача лише після неможливості повернення придбаного на аукціоні майна. Наразі матеріали справи не містять доказів неможливості повернення спірного майна в натурі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем при зверненні з позовом до господарського суду обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки позовна вимога про відшкодування майнової шкоди є передчасною.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними доводи апелянта про протиправність прийнятого рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача метеріальної шкоди.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову Семенової Т.Д. про відшкодування майнової шкоди, питання щодо визначення позивачем розміру такої майнової шкоди судом апеляційної інстанції не досліджується.

Доводи апелянта щодо порушення юрисдикції господарських судів при розгляді даної справи колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК) визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У пункті 1 Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22 грудня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 року за № 1620/28065 (далі - Порядок) вказано, що терміни вживаються у таких значеннях, зокрема, заявник - фізична особа, що має повну дієздатність, або її належним чином уповноважений представник, юридична особа в особі представника, уповноваженого виступати від її імені, які подали заявку на участь в електронних торгах через Веб-сайт засобами системи електронних торгів.

Тобто заявником та переможцем електронних торгів може бути фізична особа або юридична особа, від імені та в інтересах якої діє уповноважений представник.

Відповідно до ст. 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені ст. 2 цього Кодексу, якими є і фізичні особи. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України).

Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

З урахуванням наведених приписів ЦК України та Порядку, які узгоджуються між собою в частині суб`єктів права власності, можна зробити висновок, що учасниками, переможцями торгів, набувачами майна на торгах, а отже, і власниками такого майна є фізичні або юридичні особи.

У даній справі Семеновою Т.Д. під час реєстрації на веб-сайті електронних торгів використана форма для реєстрації її участі у спірних торгах для фізичних осіб.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на зайняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю.

З урахуванням обставин справи, а саме те, що позивач має статус суб`єкта підприємницької діяльності, майно придбавалось не для особистого споживання, реєстрація на торгах як фізичної особи відбулась в силу вимог діючого законодавства, - колегія дійшла висновку, що спір стосується підприємницької діяльності позивача і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (постанова ВПВС від 25.02.2020 по справі № 916/385/19).

Окрім зазначеного вище, колегія суддів також погоджується з доводами апелянта про те, що судом безпідставно не допущено до участі з розгляду справи представника відповідача - адвоката Поліщук К.В., з посиланням на відсутність в останньої паспорта громадянина України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. При цьому, документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката, як захисника або представника в господарському судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами ст. 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката як особи, що підписала касаційну скаргу, є лише довіреність або ордер. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема в постанові КГС ВС від 21.04.2020 по справі № 910/10156/17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що посвідчення адвоката є достатнім для ідентифікації його особи.

Інші доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу не спростовують вищевикладених обставин та в силу п. 1 ст. 6 Конвенції детально не аналізуються, оскільки колегія суддів аргументи наведені вище вважає достатніми для прийняття рішення у справі.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ПрАТ «Божедарівський елеватор» та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 по справі № 904/6341/20, як такого, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ФОП Семеновій Т.Д. у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Божедарівський елеватор» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 по справі № 904/6341/20 - скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.11.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

А.Є. Чередко