ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7294/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Августіно", м. Львів

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Струм", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 43 850,19грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Августіно" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Струм" заборгованість у розмірі 43 850,19грн., з яких:

- основний борг у розмірі 38 411,40 грн.;

- пеня у розмірі 2 276,53 грн.;

- 3 % річних у розмірі 719,39грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 2 442,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №16 від 12 лютого 2019 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 14.01.2021 по 09.08.2021 у сумі 719,39 грн. та інфляційні збитки за період січень-червень 2021 року.

На підставі пункту 5.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 2 276,53 грн. за загальний період з 14.01.2021 по 09.08.2021.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 справу №904/7294/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2021 відкрито провадження у справі.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 50076, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, б. Вечірній, буд. 1.

Згідно витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі не вручена відповідачу (повернута за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання).

Супровідним листом №904/7294/21/56088/21 від 04.11.2021 господарський суд повторно направив на адресу відповідача копію ухвали суду від 18.08.2021 про відкриття провадження у справі №904/7294/21. Згідно витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, повторно направлена в адресу відповідача ухвала суду, не вручена адресату.

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень (ч. 10 статті 242 цього Кодексу).

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (зі змінами та доповненнями) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи у Єдиному державному реєстрі зазначаються на підставі поданих нею документів.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила). Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу.

Процедура вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає, окрім іншого, повідомлення одержувача через абонентську поштову скриньку (ст.ст. 19, 23 Закону України "Про поштовий зв`язок", п.п. 101, 110 Правил).

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення судової ухвали відбулося через незабезпечення відповідачем вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Справа розглянута відповідно до ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Євстигнеєвої Н.М. у відпустці з 20.09.2021 по 13.10.2021, а з 19 жовтня 2021 року по 01 листопада 2021 року включно - на лікарняному, справа розглянута відповідно до статті 6 Конвенції та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Августіно" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Струм" (покупець) укладено договір поставки №16, відповідно до умов якого (п.1.1) постачальник на протязі терміну дії даного договору, зобов`язується передавати у власність покупця харчову продукцію та продовольчу сировину (надалі товар), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар в кількості, асортименті і в терміни, вказані в даному договорі і накладних, котрі складаються по кожній окремій поставці і є невід`ємною частиною даного договору.

Кожна поставка товару в рамках цього договору здійснюється постачальником згідно надісланого покупцем замовлення. В замовлені сторони погоджують асортимент, кількість товару, ціну, вартість партії та місце поставки товарів шляхом надіслання покупцем замовлення у формі, що дозволяє його зафіксувати (факс, e-mail) (п. 2.1 договору).

Поставка товару здійснюється на умовах DDP "Склад покупця" відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" 2010. Транспортні витрати покладаються на постачальника, якщо інші умови поставки товару не передбачені додатковою угодою між сторонами. Відвантаження товару може здійснюватись як зі складу постачальника та і зі складу третьої сторони (п. 2.2 договору).

Згідно п. 2.6 договору товар приймається покупцем по кількості у відповідності з накладними, по якості у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Товар вважається переданим покупцю з моменту підписання представником покупця відповідної товарно-транспортної та/або видаткової накладної (п. 2.9 договору).

Суму даного договору складає сума вартості поставок товару по даному договору, відображена в накладних, котрі є невід`ємною частиною даного договору, з урахуванням ПДВ (п. 4.1 договору).

Ціна на товар встановлена на основі двостороннього волевиявлення сторін. Загальна вартість товару, що передається покупцю по кожній окремій поставці, вказується в накладних (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.4 договору визначено, що оплата товару покупцем здійснюється у розмірі повної вартості поставленої партії товару, яка вказана у відповідній накладній на відповідну партію товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання товару.

Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно умов даного договору у відповідності до чинного законодавства України (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Сплата неустойки (пені), штрафу не звільняє боржника від виконання зобов`язань за цим договором (п. 5.5 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині фінансових зобов`язань до фактичного виконання таких зобов`язань. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну його дії кожна із сторін не повідомила у письмовій формі про його розірвання (п.п. 7.1, 7.2 договору).

На виконання умов договору №16 від 12.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Августіно" поставило відповідачу продукцію на загальну суму 41411,40грн., що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними:

№725 від 27.11.2020 на суму 18 876,96грн. (ТТН №Р725 від 27.11.2020);

№746 від 03.12.2020 на суму 22 534,44грн. (ТТН №Р746 від 03.12.2020) (а.с. 19-24).

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар, сплатив на рахунок позивача 3 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №53 від 29.01.2021 (а.с. 18).

Залишок несплаченої суми становить 38 411,40грн. (41 411,40грн. 3 000,00грн.).

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар, пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи умови п. 4.4 договору, положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище накладними, є таким, що настав:

за видатковою накладною №725 від 27.11.2020 на суму 18 876,96грн. - строк оплати настав 18.12.2020, прострочка з 19.12.2020;

за видатковою накладною №746 від 03.12.2020 на суму 22 534,44грн. строк оплати настав 24.12.2020, прострочка з 25.12.2020.

Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 38 411,40грн. відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 38 411,40грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 2 276,53грн. за загальний період з 14.01.2021 по 21.06.2021 (по кожній видатковій окремо).

Перевіркою правильності нарахування пені судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку пені не вірно визначено період прострочки та порядок її нарахування.

За видатковою накладною №725 від 27.11.2020 на суму 15 876,96грн. прострочка виникає з 19.12.2020. При цьому нарахування пені, в силу ч. 6 ст. 232 ГК України, припиняється через 6 місяців 19.06.2021. Позивач нарахував пеню за період з 14.01.2021, що є його правом.

Таким чином, пеня за період з 14.01.2021 (дата, вказана в розрахунку позивачем) по 19.06.2021 на суму 15 876,96грн. складає 922,60грн.

За видатковою накладною №746 від 03.12.2020 на суму 22 534,44грн. прострочка виникає з 25.12.2020. При цьому нарахування пені, в силу ч. 6 ст. 232 ГК України, припиняється через 6 місяців 25.06.2021. Позивач нарахував пеню за період з 21.01.2021.

Таким чином, пеня за період з 21.01.2021 по 25.06.2021 на суму 22 534,44грн. складає 1 313,17грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 2 235,77грн. (922,60грн.+1313,17грн.)

В решті вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки становить спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивач просить стягнути 3% річних у сумі 719,39грн за період з 21.12.2020 по 09.08.2021 та інфляційні втрати за період січень-червень 2021 року у розмірі 2 442,87грн.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку 3% річних та втрат від інфляції судом помилок не виявлено.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 43 809,43грн, з яких: основний борг у сумі 38 411,40грн., пеня у сумі 2 235,77грн, 3% річних у сумі 719,39грн, втрати від інфляції у сумі 2 442,87грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №1710 від 09.08.2021 (а.с. 14).

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 267,88грн. відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Августіно" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Струм" про стягнення 43 850,19грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Струм" (50076, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, б. Вечірній, буд. 1; ідентифікаційний код 13940093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Августіно" (79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, буд. 75А, кв. 20; ідентифікаційний код 32144454) основний борг у сумі 38 411 (тридцять вісім тисяч чотириста одинадцять) грн. 40коп., пеню у сумі 2 235 (дві тисячі двісті тридцять п`ять) грн. 77 коп., 3% річних у сумі 719 (сімсот дев`ятнадцять) грн. 39коп., інфляційні втрати у сумі 2 442 (дві тисячі двісті сорок дві) грн. 87коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 88коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 18.11.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва