ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 рокуСправа № 912/2364/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/2364/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех", 52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 48Б

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Велта", 26014, Кіровоградська область. Новомиргородський район, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 3

про стягнення 624 443,97 грн

Представники:

від позивача - Сьора О.М., довіреність № б/н від 25.08.21, посвідчення адвоката №77 від 23.06.2008;

від відповідача - участі не брали.

Після виходу суду з нарадчої кімнати представник позивача не з`явився.

В судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" (далі - ТОВ "ТД "Альфатех", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Велта" (далі - ТОВ "ВКФ "Велта", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 624 443,97 грн, з яких: 457 974,00 грн основного боргу та 166 469,97 грн штрафних санкцій, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № ЗЧ/ОП/17 від 01.12.2017 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 16.08.2021 за поданим позовом відкрито провадження у справі №912/2364/21 за правилами загального позовного провадження; у справі призначено підготовче засідання; учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи.

31.08.2021 на адресу суду від ТОВ "ТД "Альфатех" надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить стягнути з ТОВ ВКФ "Велта" заборгованість за Договором № ЗТО/ПО на технічне обслуговування і ремонт спеціальної техніки від 28.12.2017, що складає: 158 861,32 грн, заборгованість за Договором поставки товарів № /ЗЧ/ОП/17 від 01.12.2017, що складає 624 443,97 грн, з яких: 457 974,00 грн основного боргу та 166 469,97 грн штрафних санкцій, разом 783 305,29 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

Ухвалою суду від 23.09.2021 у прийнятті заяви ТОВ "Торговий Дім "Альфатех" про збільшення позовних вимог б/н та дати з доказами, доданими до заяви, відмовлено.

23.09.2021 судом розпочато підготовче засідання у справі, в якому прийняв участь представник позивача; відповідач в засідання суду не з`явився.

Протокольною ухвалою від 23.09.2021, на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи № 912/2364/21 до 07.10.2021.

07.10.2021 суд продовжив підготовче засідання, за результатами якого постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 912/2364/21 та призначення її до судового розгляду по суті на 03.11.2021.

03.11.2021 суд розпочав розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 03.11.2021 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, участь представника в засіданні суду по розгляду справи не забезпечив, про причини вказаного суд не повідомлено, будь-які клопотання до суду зі сторони відповідача не надходили.

Відповідач отримав ухвалу суду від 07.10.2021 про призначення справи до судового розгляду по суті 13.10.2021, що підтверджується поштовим повідомленням.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, господарський суд розглядає справу №912/2364/21 в судовому засіданні 03.11.2021 за відсутності представника відповідача.

На підставі ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішується за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 03.11.2021 досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні докази, які подано на підтвердження позовних вимог, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у даній справі.

01.12.2017 між ТОВ "Торговий Дім "Альфатех" (Продавець або Постачальник) та ТОВ ВКФ "Велта" укладено договір поставки №_/ЗЧ/ОП/17 (далі - Договір), умовами якого передбачено, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити Товар, найменування, кількість та ціна (вартість) якого узгоджена та зазначена Сторонами у відповідних видаткових накладних, та за необхідності - у відповідних рахунках на оплату (п.1.1. Договору).

Відповідно п. 2.1 Договору, передача Товару у власність Покупця здійснюється Продавцем на умовах ЕХW: склад Продавця,-за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, територія Підгородненської міської ради, смуга автодороги, М04Снатжа-Луганськ-Ізварине, 227км +580м, протягом 3-х робочих днів, з дня надходження заявки на поставку товару, при наявності Товару на складі Продавця, а при відсутності необхідного Товару на складі Продавця - в інший узгоджений Сторонами строк.

Факт передачі Товару у власність Покупцеві оформляється Сторонами шляхом підписання видаткової накладної, яка підписуються обо ма Сторонами у момент передачі-приймання Товару (п.2.2. Договору).

Відповідно пунктів. 3.1, 3.2., 3.3. Договору, загальна ціна (вартість) Товару визначається у видатковій накладній і виражається в національній валюті України - гривні і становить еквівалент суми в доларах США за міжбанківським курсом на день підписання сторонами видаткової накладної. Оплата ціни Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України безготівково шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Згідно п. 3.4. Договору, оплата вартості Товару здійснюється на умовах 100% оплати, протягом 21 календарного дня з моменту отримання Покупцем Товару на підставі відповідної видаткової накладної.

Пунктом 3.5. Договору визначено, що в разі зміни міжбанківського курсу долара США до гривні з моменту підписання цього Договору до момент фактичної оплати більш ніж на 1%, сплата здійснюється у відповідності до нижче наведеної формули:

S=ZxA1, гривень, де

S - ціна Товару на момент оплати (грн);

Z - погоджена сторонами у видатковій накладній ціна Товару в еквіваленті до долару США на день підписання видаткової накладної;

А1 - міжбанківський курс гривні до долару США на момент здійснення оплати Товару.

Інформація про міжбанківський валютний курс міститься на сайті htpps://minfin.com.ua/currrency/mb/./. При розрахунку суми платежу приймається міжбанківський курс продажу доларів на день сплати, зафіксований після закриття торгів (п. 3.7. Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору, у випадку несвоєчасного виконання прийнятих на себе грошових зобов`язань по оплаті за фактично переданий у власність Товар за цим Договором Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Якщо прострочення оплати Товару складає більше 5 (п`яти) робочих днів, Покупець додатково зобов`язаний сплатити відсотки в розмірі 20% річних від загальної заборгованості за цим Договором за весь період прострочення.

Договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками Сторін і скріплення їх печатками та діє до 31 грудня 2018. Якщо жодна із Сторін за 10 (десять) календарних днів до дати закінчення терміну дії цього Договору не повідомила іншу Сторону про своє бажання розірвати Договір, то він вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний календарний рік, на тих же умовах (п. 8.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Як повідомляє позивач, на виконання умов Договору позивачем відповідачу згідно з наступними видатковими накладними та рахунками поставлено Товар:

- Видаткова накладна № ЗЧ - 6399 від 06.08.2020 на суму 195 970,80 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 20599 від 07.07.2020);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 7469 від 28.08.2020 на суму 109 320,00 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 22065 від 04.08.2020);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 10224 від 26.10.2020 на суму 147 432,00 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 20561 від 06.07.2020);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 10750 від 09.11.2020 на суму 111 180,00 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 27194 від 04.11.2020);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 11321 від 16.11.2020 на суму 215 040,00 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 27814 від 16.11.2020);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 11449 від 18.11.2020 на суму 215 040,00 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 28010 від 18.11.2020);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 750 від 01.02.2021 на суму 31 723,20 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ - 30872 від 29.01.2021);

- Видаткова накладна № ЗЧ - 756 від 02.02.2021 на суму: 14 220,00 грн (Рахунок на оплату № ЗЧ-31031 від 01.02.2021).

Всього поставлено Товар на загальну суму 1 039 926,00 грн (а.с. 21-50).

Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

За отриманий Товар відповідачем здійснено наступні оплати:

- за видатковою накладною № ЗЧ - 6399 від 06.08.2020 року згідно платіжного доручення № 23465 від 29.10.2020 сплачено 125 000,00 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ - 7469 від 28.08.2020 згідно платіжного доручення № 22172 від 12.08.2020 сплачено 30 000,00 грн та згідно платіжного доручення №№ 23466 від 29.10.2021 сплачено 20 000,00 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ -10224 від 26.10.2020 згідно платіжного доручення № 22006 від 04.08.2021 сплачено 75 000,00 грн; згідно платіжного доручення № 26160 від 07.04.2021 сплачено 20 000,00 грн; згідно платіжного доручення № 26786 від 26.05.2021 сплачено 10 000,00 грн та згідно платіжного доручення № 27793 від 27.07.2021 сплачено 20 000,00 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ - 10750 від 09.11.2020 згідно платіжного доручення № 23628 від 05.11.2020 сплачено 75 000,00 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ - 11321 від 16.11.2020 згідно платіжного доручення № 23790 від 16.11.2020 сплачено 107 520,00 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ - 11449 від 18.11.2020 згідно платіжного доручення № 23865 від 19.11.2020 сплачено 29 432,00 грн; згідно платіжного доручення № 23929 від 24.11.2020 сплачено 20 000,00 грн; згідно платіжного доручення № 23960 від 25.11.2020 сплачено 30 000,00 грн та згідно платіжного доручення № 24350 від 14.12.2020 сплачено 20 000,00 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ - 750 від 01.02.2021 оплата відсутня;

- за видатковою накладною № ЗЧ - 756 від 02.02.2021 оплата відсутня.

Таким чином, з урахуванням проведених оплат, заборгованість відповідача становить 457 974,00 грн.

На підставі викладеного та у зв`язку з відсутністю повного розрахунку за поставлений Товар, позивач звернувся з позовом у даній справі про стягнення з відповідача вартості поставленого Товару та нарахованих за період прострочення оплати пені, річних та інфляційних.

Норми права, застосовані судом.

За правилами ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до частини 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Покупець, згідно ч. 1 ст. 691, ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного Кодексу України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частина 6 наведеної норми передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Статтею ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами частин 1, 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

На підставі укладеного Договору поставки № ЗЧ/ОП/17 від 01.12.2017 між сторонами виникли правовідносини поставки, в силу яких ТОВ "Торговий Дім "Альфатех" зобов`язалось поставити, а ТОВ "ВКФ "Велта" прийняти та оплатити Товар.

Згідно оформлених між сторонами видаткових накладних підтверджено поставку відповідачу за Договором Товару на загальну суму 1 039 926,00 грн.

За вказаний Товар відповідачем проведено частковий розрахунок в сумі 581 952,00 грн

Залишок несплаченої вартості отриманого Товару становить 457 974,00 грн.

Відповідач під час розгляду справи не заперечив обставин отримання Товару за Договором поставки від 01.12.2017 та згідно зазначених в платіжних дорученнях призначеннях платежу вказав про оплату товару за договором від 01.12.2017. Матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами будь-якого іншого договору на поставку зазначеного вище товару.

Як вже зазначено, оплата вартості Товару здійснюється на умовах 100% оплати, протягом 21 календарного дня з моменту отримання Покупцем Товару на підставі відповідної видаткової накладної.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач розраховувався за Товар з порушенням строків.

Отже, на час подання до суду позову в даній справі строк оплати вартості Товару за Договором є таким, що настав.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо стягнення повної вартості поставленого Товару, що становить 457 974,00 грн є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.4-13), нарахування пені, процентів річних та інфляційних проведено за кожною накладною окремо, виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату та за фактичний період заборгованості та з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Разом з цим, при перевірці судом правильності нарахування позивачем пені та 20% річних встановлено, що останнім в деяких випадках неправильно визначено початок періоду нарахування та в деяких випадках до періоду розрахунку включено день оплати боргу.

Так, суд зауважує, що згідно умов Договору, зокрема п. 3.4. Договору визначено, що оплата вартості Товару здійснюється на умовах 100% оплати, протягом 21 календарного дня з моменту отримання Покупцем Товару на підставі відповідної видаткової накладної.

Крім того, відповідно до п. 5.2 Договору, у випадку несвоєчасного виконання прийнятих на себе грошових зобов`язань по оплаті за фактично переданий у власність Товар за цим Договором Покупець зобов`язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Якщо прострочення оплати Товару складає більше 5 (п`яти) робочих днів, Покупець додатково зобов`язаний сплатити відсотки в розмірі 20% річних від загальної заборгованості за цим Договором за весь період прострочення.

Однак, позивач при визначенні початку періодів нарахування 20% річних не враховує дані положення Договору, та визначає їх початок виходячи з 5-ти календарних днів, а не робочих як вказано в Договорі.

Враховуючи вищевикладені положення, суд зазначає, що:

- за видатковою накладною № ЗЧ-6399 від 06.08.2020:

останнім днем для сплати заборгованості відповідно до видаткової накладної № ЗЧ-6399 від 06.08.2020 є 27.08.2020, а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 28.08.2020. Однак, позивачем за вказаною видатковою накладною неправомірно включено до періоду нарахування пені на суму 195 970,80 грн день здійсненої відповідачем оплати (29.10.2020), тоді як правильним періодом нарахування пені на суму 195 970,80 грн є період з 28.08.2020 по 28.10.2020.

До того ж, з урахуванням положень п. 5.2. Договору, початок періоду прострочки для нарахування 20% річних за видатковою накладною № ЗЧ-6399 від 06.08.2020 є 04.09.2020.

- за видатковою накладною № ЗЧ-7469 від 28.08.2020:

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 26.09.2020;

- за видатковою накладною № ЗЧ-10224 від 26.10.2020:

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 24.11.2020;

- за видатковою накладною № ЗЧ-10750 від 09.11.2020:

останнім днем для сплати заборгованості є 30.11.2020, а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 01.12.2020, тоді як позивач починає нарахування пені з 30.11.2020;

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 08.12.2020;

- за видатковою накладною № ЗЧ-11321 від 16.11.2020:

останнім днем для сплати заборгованості є 07.12.2020, а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 08.12.2020, тоді як позивач починає нарахування пені з 07.12.202;

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 15.12.2020;

- за видатковою накладною № ЗЧ-11449 від 18.11.2020:

останнім днем для сплати заборгованості є 09.12.2020, а тому прострочення виконання зобов`язання починається з 10.12.2020, тоді як позивач починає нарахування пені з 09.12.2020;

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 17.12.2020;

- за видатковою накладною № ЗЧ-750 від 01.02.2021:

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 02.03.2021;

- за видатковою накладною № ЗЧ-756 від 02.02.2021:

початок періоду прострочки для нарахування 20% річних є 03.03.2021.

Суд також враховує, що 02.04.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", ухвалений Верховною Радою України 30.03.2020.

Зазначеним Законом розділ IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України доповнено пунктом 7 такого змісту:

"7. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Таким чином, на період дії карантину шестимісячний строк нарахування штрафних санкцій, який встановлено ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, продовжено на період дії карантину.

Щодо річних, то вказані в частині 2 ст. 625 Цивільного кодексу розмір 3% річних застосовуються якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір передбачив інший розміру процентів річних на рівні 20%.

У відповідності до наведеного та в межах розрахунку позивача, суд наводить наступний розрахунок пені та 20% річних:

- за видатковою накладною № ЗЧ-6399 від 06.08.2020:

пеня:

за період з 28.08.2020 по 28.10.2020 на суму боргу 195 970,80 грн пеня становить 3 983,67 грн;

за період з 29.10.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 70 970,80 грн пеня становить 7 439,10 грн, всього 11 422,77 грн;

20% річних:

за період з 04.09.2020 по 28.10.2020 на суму боргу 195 970,80 грн 20% річних становлять 5 889,83 грн;

за період з 29.10.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 70 970,80 грн 20% річних становлять 11 076,31 грн, всього 16 966,14 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-7469 від 28.08.2020:

пеня:

за період з 20.09.2020 по 28.10.2020 на суму боргу 79 320,00 грн пеня становить 1 014,26 грн;

за період з 29.10.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 59 320,00 грн пеня становить 6 217,88 грн, всього 7 232,14 грн;

20% річних:

за період з 26.09.2020 по 28.10.2020 на суму боргу 79 320,00 грн 20% річних становлять 1 430,36 грн;

за період з 29.10.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 59 320,00 грн 20% річних становлять 9 257,99 грн, всього 10 688,35 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-10224 від 26.10.2020:

пеня:

за період з 17.11.2020 по 04.03.2021 на суму боргу 72 432,00 грн пеня становить 2 568,90 грн; розрахунок пені в іншій частині є вірним, всього за вказаною видатковою накладною пеня становить 5 673,64 грн;

20% річних:

за період з 24.11.2020 по 06.04.2021 на суму боргу 72 432,00 грн 20% річних становлять 5 314,17 грн; розрахунок 20% річних в іншій частині є вірним, всього за вказаною видатковою накладною 20% річних становлять 8 335,54 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-10750 від 09.11.2020:

пеня:

за період з 01.12.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 36 180,00 грн пеня становить 3 400,90 грн;

20% річних:

за період з 08.12.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 36 180,00 грн 20% річних становлять 4 855,74 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-11321 від 16.11.2020:

пеня:

за період з 08.12.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 107 520,00 грн пеня становить 9 860,06 грн;

20% річних:

за період з 15.12.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 107 520,00 грн 20% річних становлять 14 019,05 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-11449 від 18.11.2020:

пеня:

за період з 10.12.2020 по 13.12.2020 на суму боргу 135 608,00 грн пеня становить 177,85 грн;

за період з 14.12.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 115 608,00 грн пеня становить 10 374,34 грн, всього 10 552,19 грн;

20% річних:

за період з 17.12.2020 по 09.08.2021 на суму боргу 115 608,00 грн 20% річних становлять 14 947,26 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-750 від 01.02.2021:

розрахунок пені є вірним;

20% річних за період з 02.03.2021 по 09.08.2021 на суму боргу 31 723,20 грн становлять 2 798,59 грн;

- за видатковою накладною № ЗЧ-756 від 02.02.2021:

розрахунок пені є вірним;

20% річних за період з 03.03.2021 по 09.08.2021 на суму боргу 14 220,00 грн становлять 1 246,68 грн.

Всього пеня, яка підлягає стягненню становить 51 188,16 грн; 20% річних становлять 73 857,35 грн. У задоволенні пені та 20% річних в іншій суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц.

Як встановлено матеріалами справи, згідно умов Договору грошове зобов`язання Покупця хоча і виражене у гривні, проте має прив`язку до еквіваленту в іноземній валюті (долар США). При цьому визначення остаточної ціни договору залежить саме від дати здійснення фактичної оплати товару з відповідним подальшим коригуванням вартості пропорційно курсу відповідної іноземної валюти.

Позивач згідно позову не доводить обставин відсутності підстав для передбаченого коригування з урахуванням фактичного курсу долара США. Поміж тим, по оплатам, які мали місце за отриманий товар міжбанківський курс долара США більший на 1% від курсу на дату підписання Договору, що надавало позивачу підстави для проведення відповідного перерахунку.

Отже, враховуючи те, що згідно умов Договору вартість товару перераховується (коригується) з урахуванням курсу долара США до гривні, втрати позивача від знецінення національної валюти внаслідок інфляції, зокрема і у разі порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати вартості товару, відновлюються еквівалентом іноземної валюти. У такому разі стягнення інфляційних втрат, нарахованих на орієнтовну суму заборгованості, суперечить частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. У разі, якщо матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів покриваються за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці, стягнення інфляційних втрат є недопустимим та призведе до подвійного стягнення.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 910/11077/20.

За вказаних обставин, підстави для стягнення інфляційних втрат відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову у вказаній частині.

З підстав викладеного, позовні вимоги ТОВ "Торговий Дім "Альфатех" підлягають частковому задоволенню в сумі 457 974,00 грн основного боргу, 51 188,16 грн пені та 73 857,35 грн - 20% річних. У задоволенні позову в іншій частині суд відмовляє.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з відповідача підлягає стягненню 8 745,65 грн судового збору, що складає 93,37 % суми задоволених позовних вимог.

Окрім того, 07.10.2021 позивачем подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, згідно якої вказано, що сторонами погоджено вартість участі адвоката у кожному засіданні у розмірі 1 200,00 грн та надано докази оплачених позивачем послуг адвоката у розмірі 2 400,00 грн (за два засідання суду) .

Суд враховує, що при поданні позову позивачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Однак, частинами 3,4 ст.124 ГПК України визначено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією.

За положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI ), котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано наступні документи, які свідчать про такі обставини.

18.08.2021 між ТОВ "ТД "Альфатех" (далі - Клієнт) та Адвокатом Сьора Оксана Миколаївна (далі - Адвокат), Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №308/н від 17.06.2008 укладено договір про надання правничої (адвокатської) допомоги (далі - Договір, а.с.128-129).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику правову допомогу на умовах, передбачених цим договором, а саме: здійснювати представництво інтересів Клієнта в Господарському суді Кіровоградської області, за що Клієнт зобов`язується сплатити обумовлений окремим додатком, в залежності від обсягів роботи, гонорар.

Згідно розділу 3 Договору сторонами визначено, що оплата за цим Договором здійснюється на умовах повної попередньої оплати; оплата не є остаточною та може бути змінена за згодою сторін в зв`язку зі зміною обсягу робіт та кількістю часу, який планується витратити на її виконання; виїзд Адвоката в зв`язку з виконанням умов цього договору в межах міста Кропивницького є безкоштовним, за межами - за рахунок Клієнта з розрахунку 6 грн. за кілометр; облік затраченого часу та всіх фактичних затрат покладається на Адвоката.

Договір підписано повноважними представниками сторін.

Також у справу подано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №308/н від 23.06.2008 та копію довіреності від 25.08.2021 на ім`я адвоката Сьори О.М. (а.с. 116-117).

Як вказує позивач, вартість послуг Адвоката була погоджена сторонами у розмірі 1200,00 грн за кожне засідання.

ТОВ "ТД "Альфатех" оплачено за послуги Адвоката:

- 20.09.2021 згідно платіжного доручення № 13851 - 1 200,00 грн

- 04.10.2021 згідно платіжного доручення № 14035 - 1 200,00 грн (а.с. 130).

Оцінюючи обґрунтованість заявлених витрат позивача в контексті положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступних висновків.

Судом враховано, що за змістом пункту 1 ч. 2 с. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У заяві про відшкодування витрат на правову допомогу вказано, що загальний розмір вартості послуг Адвоката буде залежати від кількості судових засідань по справі №912/2364/21.

Під час розгляду справи №912/2364/21 відбулось 3 засідання суду.

Однак, суд зауважує, що позивачем не надано суду окремого додатку щодо обсягу робіт та встановлення гонорару, як передбачено умовами Договору, як і не надано актів приймання-передачі робіт, рахунків, тощо.

З урахуванням викладеного, суд приймає до розгляду докази, які підтверджують фактично здійснені позивачем оплати за адвокатські послуги в сумі 2 400,00 грн (за 2 судові засідання по 1 200,00 грн).

Клопотання відповідача в порядку частини 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України щодо зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката не надходило.

Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, витрати позивача на правову допомогу в розмірі 2 400,00 грн є підтвердженими.

Поряд з цим, згідно рішення суду від 03.11.2021 позовні вимоги задоволено частково, а отже судові витрати у відповідності до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2 240,88 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Велта" (26014, Кіровоградська область. Новомиргородський район, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 3, ідентифікаційний код 30912734) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" (52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 48Б, ідентифікаційний код 37383046) 457 974,00 грн основного боргу, 51 188,16 грн пені та 73 857,35 грн - 20% річних, а також 8 745,65 грн судового збору та 2 240,88 грн витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" за адресою: 52001, Дніпропетровська область. Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, 48Б та Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Велта" за адресою: 26014, Кіровоградська область. Новомиргородський район, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 3.

Повне рішення складено 12.11.2021.

Суддя В.В.Тимошевська