УХВАЛА

11 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 910/12866/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Мюзікрадіо"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021

у справі № 910/12866/20

за позовом приватного підприємства "Світова музика"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мюзікрадіо"

про стягнення 361 935,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мюзікрадіо" (далі - ТОВ "Мюзікрадіо") 19.10.2021 (відповідно до відмітки на поштовому конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із двома ідентичними касаційними скаргами (розглядаються Судом як одна) на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 у справі № 910/12866/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2021 для розгляду справи № 910/12866/20 визначено колегію суддів у складі: Колос І.Б. - (головуючий), Малашенкова Т.М., Бенедисюк І.М.

У зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід судді Малашенкової Т.М. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021, для розгляду справи № 910/12866/20 визначено колегію суддів у складі: Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ТОВ "Мюзікрадіо" у справі № 910/12866/20 в контексті оскаржуваних судових рішень, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2 102 гривні.

Позов у цій справі подано у 2020 році. Предметом позову є стягнення у сумі 361 935,00 грн, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2 102,00 грн = 1 051 000, 00 грн).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

В силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики, при наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г" цієї статті.

У поданій касаційній скарзі, обґрунтовуючи наявність підстави для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); зазначає, що предметом спору цієї справи є вимога щодо виплати компенсації розмір якої розраховується позивачем, виходячи з одноразового використання п`яти творів; якщо врахувати обставину, що обсяг музичних творів, які на постійній основі використовуються телерадіоорганізаціями, складає тисячі творів, при відсутності узгодженої правової позиції судів щодо застосування норм матеріального права, подібні позовні вимоги правовласників до телерадіоорганізацій можуть призвести до негативних наслідків відповідача так і для підприємств галузі телерадіомовлення; розгляд цієї справи у касаційному порядку матиме виняткове значення не тільки для відповідача, але і для усієї галузі телерадіомовлення при вирішенні інших подібних спорів; також просить суд врахувати, що розгляд цієї справи має виняткове значення для відповідача, оскільки відповідно до фінансового звіту малого підприємства за 2020 рік, прибуток відповідача складав 148,1 тис. гривень.

Розглянувши наведені підстави, викладені в касаційній скарзі, у контексті прийнятих у цій справі судових рішень, Суд зазначає, що скаржником не наведено належних обґрунтувань про те, у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та не наведено стосовно якої норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Разом з тим Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність та про винятковість справи для ТОВ "Мюзікрадіо" як і не може вказувати на таку обставину як негативні наслідки для скаржника, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь однієї із сторін є звичайним передбаченим господарським процесом, наслідком. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, та сталу судову практику щодо застосування норм права.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Мюзікрадіо" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 у справі № 910/12866/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підстав для розгляду клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження немає.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Мюзікрадіо" на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 у справі № 910/12866/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова