РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.10.2021Справа № 910/9010/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна"

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус"

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані"

про визнання права, визнання недійсними договорів та припинення права

Представники учасників справи:

від позивача: Бойко О.О. (ордер серія АА № 1121831 від 14.07.2021);

від відповідача-1: Рачок Н.М. (дов. б/н від 30.06.2021);

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М", в якому просить суд:

1)визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" право оренди 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82, за господарським договором оренди від 01.07.2019, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані";

2)визнати недійсним з моменту укладення договір оренди від 08.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1712 (предметом якого є передання в орендне користування відповідачу-2 нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82);

3)припинити право користування (оренди) Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" на нежитловий будинок - адміністративний (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82, за договором оренди від 08.10.2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1712;

4)визнати недійсним з моменту укладення договір оренди від 22.10.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" (предметом якого є передання в орендне користування відповідачу-3 нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82).

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" стверджує, що ним у липні 2019 року було набуто в орендне користування 61/70 частини нежитлового будинку №10 по вул. Івана Мазепи в м. Києві за наслідками укладення 01.07.2019 договору оренди із власником такого будинку - Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані".

Однак, у жовтні 2020 року внаслідок рейдерського захоплення спірного будинку останній вибув із власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" та право власності на нього тричі перереєстровувалось за новими власниками, після чого двома з них - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" було передано даний будинок в оренду всупереч договору оренди від 01.07.2019, який станом на дату подання позовної заяви є чинним, його не розірвано, не припинено не визнано недійсним та за яким орендарем спірного нежилого будинку є Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті".

08.06.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" надійшла заява про забезпечення позову.

10.06.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" надійшли доповнення до заяви, в яких позивач вказує, що ним було отримано повідомлення від частини своїх орендарів про розміщення на вході в спірну будівлю нового оголошення, що з 14.06.2021 особи, які не переукладуть договори суборенди, не будуть допускатися до спірної будівлі, а також про необхідність сплати заборгованості за період з 01.11.2020 по 31.05.2020. На підтвердження вказаних обставин заявником було долучено до своїх доповнень листи Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Оіл", Фізичної особи-підприємця Мазила Леоніда Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Тур" та фотокопії таких оголошень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/9010/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грос Компані", підготовче засідання призначено на 15.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" про забезпечення позову задоволено частково.

15.07.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

15.07.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив. У поданому відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" зазначає, що до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" права оренди 61/70 частин об`єкта нерухомого майна. Крім того, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" ніколи не набувало право власності на спірне нерухоме майно, ніколи не було законним власником цього майна, а відтак не мало право на передачу 61/70 частин об`єкта нерухомого майна в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті".Необґрунтованою є позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди від 08.10.2010, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" та припинення права користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" об`єктом нерухомого майна, оскільки станом на 08.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" було власником об`єкта нерухомого майна, прав власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" на спірний об`єкт нерухомого майна припинено 21.10.2020 у зв`язку з його переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна". Крім того, позовна вимога про визнання недійсним Договору оренди від 22.10.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" на тій підставі, що об`єкт нерухомості вже перебуває в оренді позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 19.08.2021, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" належним чином засвідчену копію Договору оренди від 08.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" та зареєстрований в реєстрі за № 1712.

06.08.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача-3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

17.08.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відзив не спростовує обґрунтованість позову та не містить підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 відкладено розгляд справи на 09.09.2021.

У судовому засіданні 09.09.2021 судом відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, враховуючи наступне.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі № 910/9010/21 до закінчення розгляду справи № 910/17992/20 та справи № 910/17367/20.

У судовому засіданні 09.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.10.2021.

04.10.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява з процесуальних питань щодо визнання судом обставин укладення договору оренди від 08.10.2020.

21.10.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява з процесуальних питань щодо врахування правових висновків та практики Верховного Суду.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 21.10.2021 надав довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме амайно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 280347046 від 21.10.2021, відповідно до якої власником об`єкту нерухомого майна: нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

У судовому засіданні 21.10.2021 розгляд справи відкладено на 28.10.2021.

27.10.2021 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про відмову від позову.

27.10.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про залишення без розгляду заяви позивача про відмову від позову, яка підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" Спонідим С.Ю.

У судовому засіданні 28.10.2021 заяву позивача про відмову від позову залишено без розгляду.

У судовому засіданні 28.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" у липні 2019 року на підставі укладеного 01.07.2019 Договору оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" за актом приймання об`єкту оренди - отримало в орендне користування 61/70 частини нежитлового будинку №10 по вул. Івана Мазепи в м. Києві, загальною площею 1 485,5 кв. м. Станом на дату укладення Договору оренди від 01.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" було власником 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами - витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129206158 від 27.06.2018, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229939409 від 28.10.2020.

Пунктом 2.2 Договору оренди від 01.07.2019 та Актом прийомки-передачі нежитлових приміщень від 01.07.2019 підтверджується, що 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" з 01.07.2019. Також матеріалами справи (договорами, додатковими угодами, додатками та платіжними дорученнями) підтверджується, що всі комунальні витрати на утримання орендарем 61/70 частини нежилого будинку - адміністративного (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), сплачувалися Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті".

У жовтні 2020 року будинок у цілому вибув із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" і право власності на нього тричі перереєстровувалось за новими власниками - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус" в оренду спірне нерухоме майно за Договором від 08.10.2020.

Згодом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М" відчужило спірне нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна", і останнє 22.10.2020 передало в оренду спірне нерухоме майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М".

Таким чином, Договір оренди від 08.10.2020 та Договір оренди від 22.10.2020 були укладені паралельно з діючим Договором оренди від 01.07.2019.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 № 3744/5 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" скасовані реєстраційні дії про державну реєстрацію переходу права власності на нежилий будинок до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М".

Також судом встановлено, що із власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" спірне майно вибуло шляхом звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" стягнення на предмет іпотеки на підставі Договорів №№ 81, 81/1 за результатами електронних торгів. В той же час, за результатами розгляду справи № 910/8680/20, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021, залишеним без змін Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.10.2021, визнано недійсними з моменту укладення Договори №№ 81, 81/1 та електронні торги в частині, зокрема, кредитного договору та іпотечного договору від 05.02.2010 № 106, предметом іпотеки за яким був спірний нежилий будинок.

Оскільки за результатами розгляду справи № 910/8680/20 визнано недійсними електронні торги та Договори №№ 81, 81/1 в частині кредитного та іпотечного договорів щодо спірного нежилого будинку, в силу статті 216 Цивільного кодексу України такі недійсні Договори №№ 81, 81/1 не були та не могли бути законною підставою для набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" права власності на нежилий будинок. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло право власності на нежилий будинок - адміністративний (літера В, Г) за адресою: місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 10 (десять), без належних правових підстав.

Враховуючи незаконність набуття у власність нежитлової будівлі Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" позивач вважає, що укладені подальшими власниками договори оренди порушують його права і мають бути визнані недійсними, оскільки спірні договори оренди укладалися одночасно із існуванням чинного Договору оренди від 01.07.2019 року, що і стало підставою для звернення до суду.

В той же час суд встановив, що відповідно до наявної у матеріалах справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 280347046 від 21.10.2021 на даний час власником об`єкту нерухомого майна: нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, державна реєстрація завжди у часі слідує за юридичним фактом, на підставі якого виникає, змінюється або припиняється право чи його обтяження. Сама державна реєстрація не може бути юридичним фактом чи замінити його. Такий юридичний факт називається «підставою» для державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, зокрема:

1)встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2)перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3)під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Згідно з наявної у матеріалах справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 280347046 від 21.10.2021 власником об`єкту нерухомого майна: нежилого будинку - адміністративного (літери В, Г) за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, загальною площею 1 468,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, власник має право на власний розсуд користуватися та розпоряджатися належним йому майном, в тому числі передавати його в оренду третім особам.

При цьому суд зазначає, що щодо права власності на спірну будівлю на даний час розглядаються інші справи № 910/17992/20 та № 910/17367/20, однак на час прийняття рішення саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" є власником спірної будівлі і може розпоряджатися ним на власний розсуд.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому, ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України.

Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав.

З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного на момент звернення до суду права позивача. При цьому слід ураховувати і те, що у резолютивній частині судового рішення остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача і судове рішення має бути виконано в процесі виконавчого провадження у справі, адже, як уже зазначалося, ефективний засіб зрештою повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав. Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо відповідності обраного способу захисту змісту порушеного права, в тому числі в частині ефективності обраного способу захисту, який має забезпечити поновлення порушеного права, наведено Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 у справі № 927/522/17.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зазначає, що звернення позивача із даним позовом про визнання права оренди з урахуванням того, що за відповідачем-1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно на момент звернення до суду та розгляду справи по суті, не є ефективним способом захисту в розумінні вказаних вище положень, оскільки неспроможне захистити порушене, на його думку, право.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання права оренди не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем обрано спосіб захисту, що не є ефективним в розумінні вказаних вище положень, оскільки неспроможне захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Наведена норма передбачає існування юридичного зв`язку між основною та похідною позовними вимогами, зокрема, задоволення основної вимоги має створювати обґрунтовані законні підстави для задоволення похідної вимоги.

Оскільки задоволення похідних позовних вимог про визнання недійсними договорів та припинення права залежить від задоволення позовної вимоги про визнання права оренди за позивачем, яка є основною, то розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів та припинення права, суд дійшов висновку, що вони є похідними від позовних вимог про визнання права оренди за позивачем.

Оскільки позовна вимога про визнання права оренди за позивачем не підлягає задоволенню, то відповідно, інші позовні вимоги про визнання недійсними договорів та припинення права також не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю та необгрунтованістю.

При цьому, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи покладається на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Васильківський Таунхаус", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт М", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Грос Компані" про визнання права, визнання недійсними договорів та припинення права - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.11.2021.

Суддя С. В. Стасюк