УХВАЛА

м. Київ

16.11.2021Справа № 910/11487/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС»

до Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 26.05.2021 № 1879/5 «Про задоволення скарги».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним наказом, з-поміж іншого, було скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 22.04.2021 № 030010089 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною щодо позивача, внаслідок чого змінено керівника товариства.

Позивач доводить, що згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 34 Закону № 755-IV, Міністерство юстиції України не мало повноважень на розгляд скарги, за наслідком розгляду якої було прийнято спірний наказ, оскільки реєстраційна дія від 22.04.2021 № 030010089 була вчинена на підставі судового рішення.

Крім того, за твердженнями позивача, його, як зацікавлену особу, не було повідомлено про розгляд скарги, що унеможливило надання пояснень по суті такої скарги.

Одночасно із пред`явленням позовної заяви, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 26.05.2021 № 1879/5 «Про задоволення скарги» до вирішення справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» про забезпечення позову задоволено частково, внаслідок чого вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 2 та 4 наказу Міністерства юстиції України від 26.05.2021 № 1879/5 «Про задоволення скарги» до вирішення по суті справи № 910/11487/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статті 162, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

28.07.2021 до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 31.08.2021. Витребувано докази у відповідача та Центрального районного суду м. Миколаєва.

На виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2021, матеріали оскарження по справі № 910/11487/21 були направлені до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2021.

09.08.2021 від відповідача також надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2021. Вказана апеляційна скарга 11.08.2021 направлена до суду апеляційної інстанції для сумісного розгляду разом із раніше поданою скаргою.

25.08.2021 від відповідача надійшла заява про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, яка мотивована неможливістю виконання вимог ухвали у встановлений судом строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 задоволено зазначену заяву та продовжено Міністерству юстиції України строк для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 доказів до 15.09.2021.

26.08.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки рішення у цій справі матиме безпосередній вплив на його права та інтереси.

31.08.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд його раніше поданої заяви у його відсутність.

31.08.2021 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.

У підготовчому засіданні 31.08.2021 суд задовольнив заяву ОСОБА_1 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та ухвалив відкласти підготовче засідання до 28.09.2021 об 11:30.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , зобов`язано позивача направити копію позовної заяви із доданими до нього документами на адресу ОСОБА_1 , докази чого надати суду до наступного підготовчого засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та, за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС», відкладено підготовче засідання до 28.09.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 задоволено апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2021, внаслідок чого ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/11487/21 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» про забезпечення позову.

02.09.2021 від третьої особи надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

09.09.2021 до суду надійшов лист Північного апеляційного господарського суду про долучення до матеріалів справи оригіналу постанови цього суду від 02.09.2021.

13.09.2021 від третьої особи надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки спір має ознаки публічно-правового.

13.09.2021 від третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2017 у справі № 489/5594/16-ц не могло бути підставою для проведення реєстраційної дії про внесення змін до відомостей про юридичну особу, а саме зміни керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС».

15.09.2021 надійшли листи Північного апеляційного господарського суду про долучення до матеріалів справи зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення.

20.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також витребувані судом докази.

У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує на безпідставність доводів позивача про неналежне повідомлення останнього про призначення скарги до розгляду. Також відповідач доводить правомірність спірного наказу, вказуючи на те, що оскаржувана реєстраційна дія була проведена із порушенням принципу територіальності та під час дії заборони проведення реєстраційних дій, натомість судове рішення, на підставі якого було проведено реєстраційну дію щодо зміни керівника юридичної особи не є підставою для зміни відомостей в реєстрі.

У підготовчому засіданні 28.09.2021 суд оголосив перерву до 26.10.2021.

18.10.2021 від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.10.2021 від третьої особи надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі.

26.10.2021 та 29.10.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача та письмові пояснення третьої особи, в якій заявник наполягає на задоволенні позовних вимог.

26.10.2021 та 29.10.2021 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви третій особі.

26.10.2021 від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У підготовчому засіданні 26.10.2021 суд, за клопотанням відповідача, відклав підготовче засідання до 23.11.2021.

15.11.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам вчинювати будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі наказу Міністерства юстиції України від 26.05.2021 № 1879/5 «Про задоволення скарги» відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» (ідентифікаційний код 24056560).

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що оскаржуваним наказом, було скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 22.04.2021 № 030010089 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 24056560).

Так, заявник вказує, що станом на момент подання вказаної заяви, спірний наказ не виконано, проте його подальше виконання може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду з позовною заявою.

На переконання заявника, оскільки оскаржуваним наказом було скасовано реєстраційну дію та змінено керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС», останнє, на сьогоднішній день несе ризик виконання рішень, прийнятих неуповноваженим керівництвом, які можуть бути вчинені проти інтересів товариства.

Розглянувши подану заяву, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.

Господарський суд відповідно до положень статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову вмотивована тим, що реєстраційна дія від 22.04.2021 № 030010089 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» була проведена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2017 у справі № 489/5594/16-ц, яким скасовано наказ № 1 про звільнення директора ТОВ «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» ОСОБА_2 із займаної посади від 03.11.2016, виданий Наглядовою радою товариства, та поновлено останнього на посаді директора товариства з 03.11.2016.

Поряд із цим, судом під час розгляду справи встановлено, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року в справі № 490/4519/20 накладено арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок-Торг-Сервіс», розташоване за адресою: м. Миколаїв вул. Космонавтів, 156-А, а також заборонено вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок-Торг-Сервіс», виключати раніше внесені записи до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до установчих документів та вносити будь-які записи до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 2 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Таким чином, в межах справи, що розглядається, існує конфлікт судових рішень, а саме рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2017 у справі № 489/5594/16-ц, яким ОСОБА_2 поновлено на посаді директора ТОВ «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» з 03.11.2016, що на думку позивача є підставою для реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, й ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року в справі № 490/4519/20, якою заборонено вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок-Торг-Сервіс», виключати раніше внесені записи до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до установчих документів та вносити будь-які записи до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, суд вважає, що оцінка наведеним обставинам має бути надана під час розгляду справи по суті.

Поряд із цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підставою для відмови у державній реєстрації є наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Тобто, твердження заявника про те, що спірний наказ Мін`юсту у найближчий час буде виконаний є безпідставними, з огляду на чинність ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року в справі № 490/4519/20.

Таким чином, твердження заявника з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених позивача, за захистом яких він звернувся до суду, є необґрунтованими, а заходи забезпечення позову непропорційними меті їх застосування, що має наслідком відмову в задоволенні поданої ним заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова