ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1351/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Бортик Р.О. адвокат;

від відповідача: Вірт С.О.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» до відповідача Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» посилається на те, що рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020 прийнято з порушенням чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2021р. відкрито провадження у справі №916/1351/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.06.2021р. о 11:20.

08.06.2021р. за вх.суду№15559/21 відповідач надав до суду відзив позовну заяву.

В підготовчому засіданні від 10.06.2021р. було оголошено перерву на 01.07.2021р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

01.07.2021р. за вх.суду№17588/21 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача.

01.07.2021р. за вх.суду№17590/21 позивач звернувся до суду з заявою про зміну підстав позову.

В підготовчому засіданні від 01.07.2021р. було оголошено перерву на 20.07.2021р. о 12:40 про що зазначено в протоколі судового засідання.

15.07.2021р. за вх.суду№19066/21 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

У зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 20.07.2021р., підготовче засідання 20.07.2021р. о 12:40 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 23.07.2021р. призначено підготовче засідання у справі №916/1351/21 на 11.08.2021р. о 10:50 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

11.08.2021р. за вх.суду№21382/21 позивач надав до суду додаткові пояснення.

В підготовчому засіданні від 11.08.2021р. було оголошено про закриття підготовчого провадження ат призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/1351/21, призначено справу до розгляду по суті на 07.09.2021р. о 10:30 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 07.09.2021р. було оголошено перерву на 07.10.2021р. о 10:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 07.09.2021р. було оголошено перерву на 07.10.2021р. о 10:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 06.10.2021р., судове засідання 07.10.2021р. о 10:30 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 11.10.2021р. призначено судове засідання у справі №916/1351/21 на 09.11.2021р. о 12:45 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 09.11.2021р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/1351/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вказує позивач, рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального управління Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020 (далі Рішення №65/10-р/к) було визнано, що КП «ММБТІ» у період з 01 вересня 2019 року по 19 серпня 2020 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року в межах території м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березнегуватського, Веселинівського, Снігурівського, Новоузького, Очаківського районів Миколаївської області та м. Очакова, як таке, що не має жодного конкурента на вказаному ринку послуг; визнано дії КП «ММБТІ», які полягають у встановленні завищеної вартості на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуюче) становище на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а саме: встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було-б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; накладено на КП «ММБТІ» штраф в розмірі 68000,00грн. та зобов`язано КП «ММБТІ» припинити порушення, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення, про що повідомити відповідача у 2-місячний строк з дня отримання рішення.

Позивач вважає, що вищевказане рішення було прийнято відповідачем з порушенням чинного законодавства, що випливає з наступних обставин. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. Позивач не заперечує факт наявності в нього монопольного становища на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року в межах території м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березнегуватського, Веселинівського, Снігурівського, Новоузького, Очаківського районів Миколаївської області та м. Очакова. Саме по собі зайняття монопольним становищем не є протиправною дією. Протиправним є, зокрема, зловживання монопольним становищем.

Позивач вказує, що Рішення №65/10-р/к обґрунтовується тим, що КП «ММБТІ» були включені до переліку робіт, що входять до вартості вказаної послуги роботи, які не були передбачені Розділом 2 Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. за №188/8787 (далі Збірник). Збірник був розроблений з метою встановлення цін (тарифів) на роботи з державної реєстрації, технічної інвентаризації, оцінки, паспортизації об`єктів нерухомого майна, технічної інвентаризації зелених насаджень, інвентаризації інженерних мереж, що виконують бюро технічної інвентаризації України. Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2015р. №106, п.1 Збірника норм часу було викладено в новій редакції: «Дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна». Станом на досліджувані відповідачем часові межі ринку, мета вищевказаного нормативно-правового акту вже не передбачає встановлення та цін (тарифів) на певні послуги. Крім того, пунктом 2 Збірнику норм часу чітко визначено правовідносини, на які він поширюється: роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що здійснюються відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773; роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень на земельній ділянці, на якій розташовано об`єкти нежитлового призначення та інженерні мережі, на території населеного пункту (об`єкти та споруди), які проводяться відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 грудня 2001 року №226, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2002 року за №182/6470. Отже, Збірник не поширюється на правовідносини з надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно.

Як зазначає позивач, водночас, Методичні рекомендації до Збірнику, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 08.04.2004р. №76 є посібником та носять роз`яснювальний, інформаційний характер (пункти 1.1., 1.2. Методичних рекомендацій). Крім того, до Методичних рекомендацій зміни не вносились, а отже, дані рекомендації не враховують зміни, внесені до Збірнику норм часу. У листі Міністерства розвитку громад та територій України від 26.01.2021р. №7/9/993- 21 надано роз`яснення, що Збірник норм часу та Методичні рекомендації до Збірнику норм часу, наразі, при договірній ціні мають рекомендаційний характер. Законодавством України не встановлено державного регулювання цін послуги з надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно до 01.01.2013р., а отже, виходячи з положень ст. 632 ЦК України, ціни на вказану послугу є договірними. Оскільки послуги з надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно надаються кожної особі, що має речове право на нерухомість, договір про надання даної послуги є, в розумінні ст. 633 ЦК України, публічним договором, умови якого є однаковими для всіх замовників. Таким чином, КП «ММБТІ» вправі самостійно визначати вартість послуги з надання інформації, яка повинна бути однаковою для всіх замовників.

Позивач вказує, що як зазначено у пункті 75 Рішення №65/10-р/к, наказом директора КП «ММБТІ» від 06.08.2019р. №81-ОС, з 01.09.2019р. була встановлена вартість однієї нормо-години 96,33грн. (без ПДВ), а наказом директора КП «ММБТІ» від 24.01.2020р. №24/ОС, з 01.02.2020р. вартість однієї нормо-години була встановлена в розмірі 123,25грн. (без ПДВ). Водночас, усвідомлюючи своє монопольне становище, з метою розрахунку часу, необхідного для надання інформації про зареєстровані речові права до 01.01.2013р. КП «ММБТІ» використовувало Збірник норм часу з метою визначення обсягу часу, необхідного для надання відповіді на запит про зареєстровані речові права до 01.01.2013р.

Як зазначає позивач, у абз. 1,2,3 стор. 2 листа Міністерства розвитку громад та територій України від 26.01.2021р. №7/9/993-21 надано роз`яснення про те, що «при формуванні ціни можуть враховуватись норми Збірника на роботи і послуги, які фактично для підготовки та формування необхідної інформації, зокрема приймання, укладання та реєстрація договору, розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву з позначкою про повернення, виписка рахунків, формування, друкування та видача довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості та інші норми, що враховують витрати для виконання робіт в повному обсязі із збереженням технологічного процесу. Водночас, роботи та послуги, які фактично виконуються, але не передбачені Збірником, проводяться відповідно до калькуляцій, складених на підставі хронометричних спостережень та затверджених розпорядчим документом (наказом) суб`єкта господарювання (що повністю узгоджується з п. 8 Збірнику). До таких робіт можуть належати приймання та реєстрація заяви або листа, пошук та відбір інформації щодо реєстрації права власності в інвентаризаційних документах, інші роботи і послуги, що не передбачені в Збірнику але фактично виконуються. Правовідносини з надання інформаційних послуг про зареєстровані права є договірними.

Позивач зазначає, що у відповідності до п.п. 1,2 ч.1 ст. 208 ЦК України, договір про надання інформаційних послуг між КП «ММБТІ» та замовником підлягає укладенню в письмовій формі. Отже, КП «ММБТІ» приймається замовлення, укладається та реєструється договір про надання інформаційної послуги (копія договору, як приклад, додається). Також, складанню довідки про зареєстроване речове право передує обробка персональних даних фізичної особи, стосовно якої запитується інформація. Оскільки, інформація про зареєстровані речові права міститься в реєстраційних справах, яка на кожний об`єкт нерухомості заводилась окремо, то після укладення договору та обробки персональних даних, необхідно здійснити розшукування справи та ознайомитись з реєстраційними документами. З метою визначення вартості наданої послуги, необхідно зробити таксування виконаної роботи, а з метою розрахунку заробітної плати виконавцю (оскільки його система заробітної плати є відрядною) - також здійснити зведення нарядів з визначенням розміру заробітної плати виконавцю. Замовнику видається рахунок на оплату послуги, у якому детально вказані складові вартості послуги. Акт виконаних робіт (наданих послуг) є первинним документом бухгалтерського обліку, обов`язковість складання якого встановлена ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Пунктом 132 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5 встановлений 5-річний строк зберігання запитів. З метою виконання даної норми, здійснюється брошурування даних запитів до матеріалів архівних справ. У актах поточних змін виконавець відображає перелік зроблених ним робіт, необхідних для складання довідки, на підставі яких здійснюється таксування виконаної роботи. Складена довідка підлягає видачі замовнику, внаслідок чого, норми часу, необхідні для видачі даної довідки, також включені до витрат норм часу.

Як вказує позивач, використання Збірнику норм часу було обумовлено тим, що роботи, необхідні для складання довідки про наявність або відсутність зареєстрованих речових прав, є ідентичними роботам, необхідним для прийняття замовлення для надання будь-якої іншої інформації з матеріалів архівної (інвентаризаційної) справи без проведення робіт з технічної інвентаризації. За таких обставин, вищевказані витрати часу є об`єктивно необхідними для складання довідки про зареєстровані речові права на нерухоме майно до 01.01.2013р. Безпідставним з посилання на п.5 розділу «Загальні положення» Збірнику, оскільки, даний пункт стосується всього Збірнику і цілому, і зазначає, що у нормах часу враховано витрати часу для підготовки робочого місця, одержання завдання, одержання матеріалів постійного зберігання і здачі їх після завершення робіт та оформлення відомостей виконаних робіт. Однак, як вбачається зі структури Збірнику, види робіт, зазначені у розділі 3 «Інші роботи», якраз і стосуються підготовки робочого місця, одержання завдання, одержання матеріалів постійного зберігання і здачі їх після завершення робіт. За таких обставин, параграф 2.3. розділу 2 Збірнику стосується виключно формування та видання довідки про наявність зареєстрованого права на нерухоме майно.

Позивач стверджує, що згідно пунктів 1.6. та 1.9. Статуту КП «ММБТІ», позивач є комерційним підприємством, та здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку та власного комерційного ризику, а отже, виходячи з системного аналізу статей 42, 74, ч.10 ст. 78 ГК України, метою надання позивачем будь-якої послуги є одержання прибутку. Тобто, ціна на послугу з надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно до 01.01.2013р. повинна передбачати покриття всіх витрат, які несе позивач під час надання даної послуги, та отримання прибутку.

Позивач вказує, що рішення відповідача №65/10-р/к не містить розрахунку собівартості послуги з надання довідки внаслідок чого, неможливо встановити розмір прибутку, який отримує позивач внаслідок надання даної послуги. Рішення також не містить дослідження ринку надання вказаних послуг іншими комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації, внаслідок чого, відповідачем не була визначена ринкова вартість послуги з надання інформації про зареєстровані речові права в межах України або хоча-б в межах Миколаївської області. Внаслідок вищенаведеного, безпідставними є висновки відповідача стосовно наявності в діях КП «ММБТІ» зловживання монопольним становищем, шляхом встановлення таких цін на товар, які неможливо було встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що начебто споживачі за наявності конкуренції, обиратимуть іншого виконавця таких послуг.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним Рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального управління Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020.

Відповідач проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки її доводи безпідставні та не ґрунтуються на чинному законодавстві і правових позиціях Верховного Суду, а рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. № 65/10-р/к ухвалено у відповідності до вимог діючого законодавства, в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи №26-10/2020, доведено та всебічно обґрунтовано їх в рішенні адміністративною колегією Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Наведені у позовній заяві пояснення, аргументи та міркування не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, не спростовують доводів і доказів яких ґрунтується Рішення №65/10-р/к, тобто, ураховуючи положення процесуальних та матеріальних норм права, відсутні підстави для задоволення позовної заяви у справі №916/1351/21.

Як вказує відповідач, позивач у позовній заяві зазначає, що згідно п. 1 Збірника норм часу у чинній редакції, даний Збірник був розроблений з метою встановлення цін (тарифів), однак, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 15.05.2015р. №106 п.1 Збірника норм часу було викладено в новій редакції: «Дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна», тому станом на досліджувані відповідачем часові межі ринку, мета вказаного нормативно-правового акту вже не передбачає встановлення цін (тарифів) на певні послуги. Однак, відповідно до п. 1 Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. №188/8787 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 15.05.2015р. №106, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.2015р. за №664/27109 (далі - Збірник норм часу, Збірник), дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна.

Відповідач зазначає, що відповідно до статуту КП «ММБТІ» є суб`єктом господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, а тому, згідно п.1 цього Збірника, на нього поширюється дія вищезазначеного Збірника, і він має дотримуватися його положень. Крім того, згідно з роз`ясненнями Міністерства розвитку громад та територій України щодо застосування Наказу Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018р. №186 «Про внесення змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», розміщеними на офіційному сайті Мінрегіону України 02.04.2019р. у розділі «Житлово-комунальне господарство/Роз`яснення впровадження нормативно-правових актів», «ціни на послуги зберігача встановлюються на підставі калькуляції, затвердженої керівником суб`єкта господарювання, з урахуванням вимог Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, і які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. за №188/8787». Отже, той факт, що станом на досліджувані відповідачем часові межі ринку у Збірнику не зазначається, що він розроблений з метою встановлення цін (тарифів) на певні послуги, як це було зазначено у попередній редакції Збірнику, ніяким чином не вливає на висновки відповідача про наявність в діях позивача зловживання монопольним становищем у вигляді саме встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, оскільки, за змістом вищевказаних роз`яснень, ціна на послуги зберігача, якими, в тому числі є комунальні підприємства, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, встановлюється ними самостійно на підставі калькуляції, затвердженої керівником суб`єкта господарювання, а вимоги Збірника (зокрема, визначені у Збірнику норми часу на певні роботи) мають враховуватися при розрахунку ціни на послуги. Підтвердженням урахування КП «ММБТІ» вимог Збірника при розрахунку ціни на послуги є інформація, надана КП «ММБТІ» до відповідача листом від 29.05.2020р. №1074, де КП «ММБТІ» вказало конкретні норми часу зі Збірника, що використовуються ним при розрахунку вартості послуг з надання інформації (довідки) про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року. Також КП «ММБТІ» зазначило вартість вказаної послуги, розрахованої з урахуванням норм часу із Збірника, яка становить: з 01.09.2019р. - 375,00грн. (з ПДВ); з 01.02.2020р. - 480,00грн. (з ПДВ). Фактично КП «ММБТІ» ціна на послугу встановлюється у договорі, який укладається між КП «ММБТІ» та замовником послуги, а також у розрахунку, який видається замовнику послуг, що і підтверджується копіями вказаних документів, які були надані КП «ММБТІ» 16 листами від 19.08.2020р. №1755 та від 09.12.2020р. №2972.

Щодо тверджень позивача, що Збірник норм часу не поширюється на правовідносини надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, оскільки пунктом 2 Збірника норм часу чітко визначено правовідносини, на які він поширюється, а саме це: роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що здійснюються відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень на земельній ділянці, на якій розташовано об`єкти нежитлового призначення та інженерні мережі, на території населеного пункту (об`єкти та споруди), які проводяться відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених осаджень у населених пунктах України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 грудня 2001 року №226, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2002 року за №182/6470, відповідач зазначає, що такі твердження зроблені КП «ММБТІ» за неправильним застосуванням положень Збірнику норм часу, з огляду на те, що Збірник норм часу складається з п`яти розділів, а саме: 1) Технічна інвентаризація і паспортизація об`єктів нерухомого майна, оцінка і переоцінка будинків, будівель і споруд; 2) Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта; 3) Інші роботи; 4) Технічна інвентаризація зелених насаджень; 5) Технічна інвентаризація інженерних мереж. Отже, Збірником норм часу врегульовані не лише роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень, визначені у розділах 1 та 4 відповідно, а й інші роботи, визначені у розділах 2, 3 та 4 Збірнику норм часу. Водночас, розділ 2 Збірнику норм часу під назвою «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта», містить параграф 2.3. «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище», вказано норми часу (год) на виконання цієї роботи за довідку: для виконавця 0,761год., для контролера - 0,089год., загальна норма часу становить 0,850год. Як вже зазначалось вище, норми часу встановлені вказаним Збірником на відповідні роботи, мають враховуватися при встановленні ціни на послуги, в даному випадку, ціни на послугу, зазначену у параграфі 2.3. розділу 2 Збірнику норм часу.

Відповідач звертає увагу, що Цивільний кодекс України складається, зокрема із книги Третьої «Право власності та інші речові права», та яка містить Розділ 1 «Право власності», Главу 23 «Загальні положення про право власності»». Відповідно до положень статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», яка має назву «Речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації», державній реєстрації підлягають, зокрема право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єктів незавершеного будівництва; речові права на нерухоме майно, похідні від права власності. Отже, за змістом цих законодавчих норм, право власності, зокрема право власності на нерухоме майно, відноситься до речових прав. Таким чином, послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, які є об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, які надаються БТІ, та послуги (роботи) із формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості, які передбачені у Збірнику норм за своїм змістом аналогічні, оскільки, в силу положень законодавства, право власності на нерухоме майно, довідка про державну реєстрацію якого видається, згідно параграфу 2.3. розділу 1 Збірнику, належить до речових прав. Оскільки розділ 2 Збірнику норм часу під назвою «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта», який містить параграф 2.3. «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище», є складовою Збірника норм часу, то і його положення, поряд з іншими розділами Збірнику, поширюються на правовідносини надання інформації про реєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, в даному випадку, з урахування вимог Збірника, якими визначені норми часу на вказані роботи, мають встановлюватися ціни на вказані послуги, зокрема, визначені Збірником норми часу мають застосовуватися при здійсненні розрахунку ціни на ці послуги.

Щодо посилання позивача на те, що Методичні рекомендації з питань застосування норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 08.04.2004р. №76, які є посібником до Збірника норм часу, носять роз`яснювальний, інформаційний характер; не враховують зміни, внесені до Збірника норм часу, тому Збірник не поширюється на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, відповідач вказує, що той факт, що у Методичних рекомендаціях зазначено, що вони носять роз`яснювальний, інформаційний характер, не вливає на висновок відповідача щодо поширення положень Збірнику норм часу на правовідносини надання інформації про реєстровані речові права на нерухоме майно їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, оскільки, як вже зазначалось вище, відповідно до п.1 Збірника норм часу дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, а позивач є таким суб`єктом господарювання, тому на нього поширюється дія вищезазначеного Збірника, і він має дотримуватися його положень. Зазначені Методичні рекомендації не скасовані, а тому є діючими. В свою чергу, позивач не вказав будь-яких положень нормативних актів, інших документів уповноважених або компетентних органів влади, які б свідчили про те, що вказані Методичні рекомендації в цілому або їх окремі положення не підлягають застосуванню, у зв`язку із неврахуванням у них змін, внесених до Збірника норм часу у редакції від 10.07.2015р. З огляду на це, твердження позивача про те, що Методичні рекомендації не враховують зміни, внесені до Збірника норм часу, а тому Збірник не поширюється на вказані послуги, є суб`єктивною думкою позивача і відповідно є безпідставними.

Щодо тверджень позивача, що законодавством не встановлено державного урегулювання цін на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 счня 2013 року; ціни на вказану послугу є договірними; підприємство має право самостійно визначати вартість послуги, яка повинна бути однаковою для всіх замовників; а Збірник часу використовувався з метою визначення обсягу часу необхідного для надання вказаної послуги, відповідач вказує, що він не заперечує, що позивач має право самостійно визначати вартість послуги, що надаються, водночас, за п. 2 ч.2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, кваліфікується як зловживання монопольним становищем. Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом. Відповідно до п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Згідно абз. 2 ч.2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, визначене п. 1 ст. 50 цього Закону, накладається штраф у розмірі до 10% доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітній рік, що передував року, в якому накладається штраф. Отже, з огляду на наявність у позивача монопольного (домінуючого) становище на ринку послуг, підприємство зобов`язано дотримуватися вимог законодавства про захист економічної конкуренції, яке є складовою частиною чинного законодавства, та не вчиняти, дії які є його порушенням, за вчинення яких передбачена відповідальність, в даному випадку, не вчиняти дії, які є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Як вказує відповідач, проте, як було встановлено відповідачем в ході розгляду даної справи, позивач внаслідок не дотримання вимог Збірника норм часу до розрахунку послуги з надання інформації то державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли у встановленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, включило певні роботи, які не передбачені параграфом 2.3. розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника норм часу, де вже встановлені норми часу для виконання такої роботи, та завищив загальні норми часу (год.) за довідку на одне прізвище, що призвело до завищення в цілому вартості послуги. З огляду на наявність у позивача монопольного становища на вказаному ринку послуг, дії позивача щодо встановлення завищеної вартості на послуги є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, передбаченим п.2 ст. 50, п.1 ч.2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Щодо листа Міністерства розвитку громад та територій від 26.01.2021р. №7/9/993-21, відповідач вказує, що відповідно до зазначених листів роботи та послуги, які фактично виконуються але не передбачені Збірником, проводяться відповідно до калькуляцій складених на підставі хронометражних спостережень та затверджених розпорядчим документом (наказом) суб`єкта господарювання. Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу «Загальні положення» Збірника норм часу, у нормах часу враховано витрати часу для підготовки робочого місця, одержання завдання, одержання матеріалів постійного зберігання і здавання їх після завершення робіт та оформлення відомостей виконаних робіт. А згідно з пунктом 1.4 Методичних рекомендацій з питань застосування норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 08.04.2004р. №76, норми часу враховують усі витрати, які необхідні для виконання робіт у повному обсязі із збереженням технологічного процесу. А параграфом 2.3 розділу «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника норм часу, вже встановлені загальні норми часу на роботу «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище становить» 0,850год. за довідку, у тому числі норма часу становить для виконавця 0,761год., для контролера - 0,089год. За наявності конкуренції на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, споживач міг би відмовитись від послуг позивача. У такому випадку позивач досягав б переваг над іншими суб`єктами господарювання (конкурентами) за рахунок власних досягнень та утримувалось би від будь-яких дій, які можуть спонукати споживача отримувати послуги у конкурентів. Крім того, зазначений лист не є нормативно-правовим актом, не встановлює правових норм, не є офіційним тлумаченням положень законів, та має інформаційно-довідковий характер.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив відповідача позивач зазначає, що відповідно до п. 1 розділу 1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру). Пунктом 2 розділу «Загальні положення» Збірнику норм часу, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2015р. №106 (далі за текстом - Збірник норм), чітко визначені види робіт, до яких він застосовується: роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що здійснюються відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773; роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень на земельній ділянці, на якій розташовано об`єкти нежитлового призначення та інженерні мережі, на території населеного пункту (об`єкти та споруди), які проводяться відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України , затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 грудня 2001 року № 226, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2002 року за №182/6470. Отже, положення розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника норм слід застосовувати до документів, складених під час проведення робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та/або зелених насаджень. Так, згідно п.п. 3 п. 6 розділу 1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, технічну інвентаризацію проводять перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна. Отже, положення Розділу 2 Збірнику норм можуть застосовуватись виключно до довідок, розрахунків та інших документів, складених після проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомості. Таким чином, надання інформації про зареєстровані речові права не входить до переліку робіт з технічної інвентаризації об`єкта нерухомості. За таких обставин, позивач, надаючи інформацію про зареєстроване право власності на нерухоме майно до 01.01.2013р., діє у якості підприємства, яке раніше здійснювало таку реєстрацію (п. 3 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а не у якості суб`єкта господарювання, який надає послуги з технічної інвентаризації об`єктів нерухомості.

Позивач зазначає, що у відповідності до Указу Президента України від 03.10.1992р. №493/92, нормативно-правові акти міністерств підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України та набирають чинності через 10 днів після державної реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання ним чинності. Методичні рекомендації до Збірнику, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 08.04.2004р. №76 не пройшли державної реєстрації у Міністерстві юстиції України. Крім того, Методичні рекомендації є посібником та носять роз`яснювальний, інформаційний характер (пункти 1.1., 1.2. Методичних рекомендацій). Також, до Методичних рекомендацій зміни не вносились, а отже, дані рекомендації не враховують зміни, внесені до Збірнику норм часу. Отже, Методичні рекомендації не є нормативно-правовим актом, а тому не містять норм права і носять виключно рекомендаційний характер. За таких обставин, відповідачем не було спростовано доводи позовної заяви щодо не поширення на спірні правовідносини Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. за №188/8787.

Як зазначає позивач, відповідачем не було спростовано підстави позову стосовно об`єктивної необхідності витрат часу для: укладання договору, обробки персональних даних, розшукування справи та ознайомлення з документами, таксування виконаної роботи, зведення нарядів з визначенням розмірів заробітної плати виконавцю, видача рахунків, складання актів виконаних робіт, брошурування запитів, складання актів поточних змін та видачі довідки замовнику, стосовно недоведеності в діях КП «ММБТІ» складу правопорушення, зокрема, відповідачем не доведено: собівартість даної послуги, розмір прибутку, який отримує позивач від надання даної послуги, можливість отримання позивачем прибутку за умови встановлення нижчої вартості даної послуги. Слід також зазначити, що пунктом 2.3. розділу 2 Збірнику норм передбачено лише 0,85год. (0,761год. для виконавця та 0,089год. для контролера) на формування, друкування довідки про наявність зареєстрованого права власності на одне прізвище. Водночас, розділом 3 Збірнику норм передбачені наступні норми часу для робіт, які є об`єктивно необхідними для складання довідки: приймання, укладання та реєстрація договору - 1,170год. (п. 3.1); обробка персональних даних - 0,334год. (п. 3.19); розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву з позначкою про повернення - 0,079год. (п. 3.3.); брошурування інвентаризаційно-реєстраційних справ - 0,164год. (п. 3.7.) таксування виконаної роботи - 0,190год. (п. 3.9); виписка рахунків - 0,069год. (п. 3.15); складання акта виконаних робіт-0,100год. (п. 3.18); складання акта поточних змін - 0,170год.+0,012год. (п. 1.52); видача документа замовнику - 0,079год. (п.3.14); сукупна кількість часу, необхідного для виконання вищевказаних робіт становить 2,367 години, що значно перевищує кількість годин (0,85), необхідних для формування та друкування довідки. Вищевказаним повністю спростовуються доводи відповідача стосовно того, що пунктом 2.3. розділу 2 Збірнику норм враховані всі витрати часу, необхідні для підготовки, складання та видачу довідки про наявність зареєстрованого права власності.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що посилаючись на певні норми Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018р. №186), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 (далі - Інструкція), Збірника норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003 №198. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. за№188/8787 (далі - Збірник), позивач робить висновок, що положення Розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника можуть застосовуватись виключно до довідок, розрахунків та інших документів, складених після проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомості, однак вказаний висновок позивача є необґрунтованим оскільки він заснований виключно на суб`єктивному розумінні та тлумаченні позивачем на власну користь нормативно - правових актів, які регулюють діяльність суб`єктів господарювання, які проводять технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна.

Відповідач наголошує, що нормативно - правові акти, на які посилається позивач, зокрема. Інструкція, яка визначає механізм проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна всіх форм власності, що здійснюють суб`єкти господарювання, не містять жодної норми, яка б визначала, що після проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомості, складається довідка. Пунктом 10 Інструкції регламентовано, що за результатами проведення технічної інвентаризації складаються інвентаризаційна справа, у тому числі матеріали технічної інвентаризації, технічні паспорти та обов`язково вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру). У пунктах 11 -25 Інструкції розкрито складові частини таких документів (інвентаризаційної справи, матеріалів технічної інвентаризації, технічних паспортів різних об`єктів нерухомості), а отже висновки позивача є надуманими та не відповідають законодавству.

Як вказує відповідач, відповідно до п. 1 розділу «Загальні положення» Збірника, дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна. Тобто, мається на увазі, що дія Збірника не поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють будь - яку іншу діяльність. Відповідно до статуту КП «ММБТІ», воно є суб`єктом господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, а тому на нього поширюється дія Збірника, і позивач має дотримуватися його положень. Збірником врегульовані не лише роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень, визначені у розділах 1 та 4 відповідно, а й інші роботи, визначені у розділах 2, 3 і 4. Водночас, розділ 2 Збірнику під назвою «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта», містить параграф 2.3. «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище». Оскільки розділ 2 Збірнику є складовою частиною цього нормативного документу, то і його положення, поряд з іншими розділами Збірнику, поширюються на правовідносини позивача із замовниками його послуг, зокрема, з надання інформації про реєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року. Відповідно, в даному випадку, ціна на такі послуги має розраховуватись та встановлюватись позивачем з урахування вимог Збірника, якими визначені норми часу на вказані роботи. Той факт, що позивач застосовував положення Збірника при розрахунку вартості (ціни) послуг з надання інформації (довідки) про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, підтверджують і наявні в матеріалах справи №26-10/2020 докази, зокрема, письмові пояснення КП «ММБТІ». Так, листом від 29.05.2020р. №1074 позивач, у відповідь на вимогу відповідача про надання інформації від 21.04.2020р. №64-02/681, надав такі пояснення. Позивач зазначив, що у своїй діяльності КП «ММБТІ» керується Збірником. КП «ММБТІ», зокрема, у пункті 4.1. цього листа, вказало конкретні норми часу із Збірника, що використовувались ним при розрахунку вартості (ціни) послуги з надання інформації (довідки) про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року (далі - Послуга). Також КП «ММБТІ» зазначило вартість послуги, розрахованої з урахуванням норм часу із Збірника, яка становить: з 01.09.2019р. згідно наказу від 06.08.2019р. №81-ОС (норма-година-96,33грн) - 375,00грн (у т. ч. ПДВ 62,29грн); з 01.02.2020р. згідно наказу від 24.01.2020р. №24/ОС (норма-година - 123,25грн) - 480,00грн (у т. ч. ПДВ 79,70грн). Цим же листом КП «ММБТІ» повідомило, що калькуляції вартості послуг у КП «ММБТІ» відсутні, оскільки Підприємство працює за тарифами, кожне замовлення таксується окремо. Разом з цим, КП «ММБТІ» надало інформацію (таксування послуги у табличній формі; наведена у пункті 77 спірного рішення) щодо норм часу із Збірника норм часу, що використовувались ним у період з 01.09.2019р. при розрахунку вартості послуги. Позивач до вищезазначеного листа надав копії шести своїх наказів про затвердження вартості нормо-годин і один наказ про тимчасову зміну термінів виконання робіт. У Наказі про тимчасову зміну термінів виконання робіт від 12.03.2019р. №38/ОС (який набув чинності з 01.04.2019р.). прийнятому у зв`язку зі зменшенням об`єму робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Позивач наказав, зокрема, при видачі інформаційних довідок, змінити терміни виконання робіт та коефіцієнти до вартості робіт. У пункті 1.5 Наказу наведені коефіцієнти, які необхідно застосовувати, зокрема, при видачі інформаційних довідок для фізичних та юридичних осіб: до 3 робочих днів - К = 2,0; до 5 робочих днів - К=1,0. У пункті 10 Збірника визначено, що до норм часу у разі скорочення терміну їх виконання, за згодою замовників, для фізичних осіб - до 3 днів, для юридичних осіб - до 10 діб застосовується коефіцієнт 2. Отже, вищенаведені обставини підтверджують факт застосування га урахування позивачем положень Збірника. Параграфом 2.3 розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника передбачені норми часу на роботи «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище», які становлять 0,850год. за довідку: норма часу для виконавця 0,761год., для контролера - 0,089год. Здійснивши аналіз складу робіт, які позивач включив до вартості послуг, відповідач встановив, що КП «ММБТІ», крім робіт, передбачених розділом 2 Збірника, включило роботи, що містяться в інших розділах Збірника (розділ 1 та 3), які не мають відношення до послуги. При цьому, деякі з робіт дублюють ті, які передбачені пунктами 5 та 6 розділу «Загальні положення» та вже включені у вартість Послуги. При цьому позивач жодним чином не обґрунтував обов`язковості та необхідності включення таких робіт до вартості послуг, вказавши лише, що такі роботи є об`єктивно необхідними для складання довідки.

Відповідач зазначає, що позивач включив роботи, визначені розділом 1 «Технічна інвентаризація і паспортизація об`єктів нерухомого майна, оцінка і переоцінка будинків, будівель і споруд» та розділом 3 «Інші роботи» Збірника, а саме: Розділ 1: параграф 1.52 - складання акта поточних змін (норма часу 0,170). Розділ 3: параграф 3.1 - приймання, укладення та реєстрація договору (норма часу 1,170); параграф 3.19 - обробка персональних даних (норма часу 0,334); параграф 3.18 - складання акта виконаних робіт (норма часу 0,100); параграф 3.9 - таксування виконаних робіт (норма часу 0,190); параграф 3.3 - розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву з позначкою про повернення (норма часу 0,079); параграф 3.7 - брошурування інвентаризаційно-реєстраційних справ на об`єкт нерухомості про складання опису під час основної або поточної інвентаризації (норма часу 0,164); параграф 3.10 - зведення нарядів з визначенням суми заробітної плати кожного виконавця (норма часу 0,016); параграф 3.14 - видача документа замовнику (норма часу 0,079); параграф 3.15 - виписка рахунку (електронна версія) (норма часу 0,060). Слід зауважити, що крім вищенаведених робіт із Збірника, які позивач включив до вартості послуги, однак які не повинен був включати, позивач до вартості послуги включив роботи, які взагалі відсутні у Збірнику, зокрема, розділі 3. Так, у дев`ятій позиції (строчці) таблиці позивача зазначено, що до переліку робіт, які включено до складу послуги, входять такі роботи: параграф 3-21/1-2 «ознайомлення з інвентаризаційними документами постійного зберігання» (норма часу 0,110).

Відповідач вказує, що роботи: «складання акта поточних змін» (параграф 1.52 розділу 1) з нормою часу 0,170год., та «брошурування» (параграф 3.7 розділу 3) з нормою часу 0,164год., взагалі не мають жодного відношення до послуги. Так, згідно з пунктом 1.2 розділу 1 Інструкції (у редакції, яка діяла з 09.01.2013р. до 15.01.2019р.), технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію. В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Відповідно до абзацу другого пункту 1.4. розділу 1 Інструкції, на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб`єкта господарювання, а також підписом виконавця робі із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Інструкцією, у редакції, яка діє з 15.01.2019р., передбачено, що інвентаризаційна справа - сукупність матеріалів технічної інвентаризації, що характеризують об`єкт нерухомого майна і які є підставою для надання інформації про такий об`єкт. Інвентаризаційна справа має свій інвентаризаційний номер, який надає зберігач. Відтак, при наданні послуги поточна інвентаризація не проводиться, тому не потрібно складання акту поточних змін та в брошуруванні матеріалів замовника не має потреби. Поряд з іншими позиціями позивач також не обґрунтував включення ним до вартості послуги такого виду робіт, як «зведення нарядів з визначенням суми заробітної плати кожного виконавця». Разом з тим, пунктом 5 розділу «Загальні положення» Збірника визначено, що у нормах часу враховано витрати часу для підготовки робочого місця, одержання завдання, одержання матеріалів постійного зберігання і здачі їх після завершення робіт та оформлення відомостей виконаних робіт. Пунктом 6 цього ж розділу Збірника передбачено, що для керівників груп (контролерів) враховано витрати часу на видачу завдань, визначення обсягів виконаних робіт, проведення навчань працівників груп, ведення обліку журналів польового контролю та журналів виїзду виконавців на об`єкти, ведення звітності групи, забезпечення якісного виконання робіт. Отже, кількість нормо-часу надання послуги затверджена саме параграфом 2.3 розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника з урахуванням витрат, визначених пунктами 5, 6 розділу «Загальні положення» та виключає безпідставне додавання до вартості робіт норм часу, зокрема які передбачені іншими розділами Збірника. У вказаному параграфі вже встановлені конкретні числові показники норм часу на роботу «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище» і ці норми часу враховують усі витрати, які необхідні для виконання роботи у повному обсязі із збереженням технологічного процесу. Тому, позивач під час розрахунку вартості послуги, має виконувати вимоги розділу 2 Збірника без виконання робіт, передбачених розділами 1 і 3 цього Збірника. Таким чином, вищенаведені обставини та правові норми засвідчують той факт, що при розрахунку вартості послуги позивач завищив загальні норми часу (год) на 2,383год. (3,233год. - 0,850год.) за довідку на одне прізвище, що призвело до завищення в ціломувартості (ціни) послуги у період: з 01.09.2019р. по 31.01.2020р. - на 275,46грн. (з ПДВ) за довідку (2,383год. х 96,33грн. + 20% ПДВ); з 01.02.2020р. по 19.08.2020р. - на 352,45грн (з ПДВ) за довідку (2,383год. х 123,25грн. + 20% ПДВ). Отже, у 2019 році вартість послуги позивача складала 373,73грн (3,233н/г х 96,33грн. +20% ПДВ), однак позивач округлив цю суму до 375,00грн. втім, якби позивач діяв відповідно до вимог законодавства, така ціна могла становити 98,26грн. (0,850 н/г х 96,33грн. +20% ПДВ).

Як зазначає відповідач у 2020 році вартість послуги позивача складала 478,17грн. (3,233н/г х 123,25грн. +20%), однак позивач округлив цю суму до 480,00грн., втім, якби позивач визначав її з урахуванням вимог Збірника, така ціна становила би 125,72грн. (0,850 н/г х 123,25грн. +20% ПДВ).

Відповідач зауважує, що державними органами, до компетенції яких належить зокрема, координація, регулювання діяльності та нормативно-методичне забезпечення бюро технічної інвентаризації України, неодноразово розглядались питання застосування норм часу, визначних Збірником, у процесі формування цін на послуги та роботи, що виконуються такими суб`єктами господарювання, у зв`язку з чим надавались відповідні роз`яснення та методичні рекомендації. Відповідно до пункту 1 Положення про Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства, затвердженого Указом Президента України «Про Положення про Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства» від 19.08.2002р. №173/2002 (втратив чинність 08.01.2006р. у зв`язку із утворенням нового органу - Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України) Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства (далі - Держжитлокомунгосп України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 цього Положення визначено основні завдання Держжитлокомунгоспу України: участь у формуванні та забезпечення реалізації державної житлової політики, державної науково-технічної та економічної політики у сфері житлово-комунального господарства та міського електротранспорту; регулювання діяльності у сфері централізованого водовідведення та водо-, теплопостачання; здійснення управління у сфері житлово-комунального господарства, питної води та питного водопостачання. а також міжгалузевої координації та функціонального регулювання з питань житлово-комунального господарства. Пунктом 4 названого Положення передбачено, що Держжитлокомунгосп України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, бере участь у розробленні та реалізації заходів, спрямованих на демонополізацію в сфері житлово-комунального господарства, сприяє впровадженню конкурентних засад у сфері надання житлово-комунальних послуг; розробляє в межах своєї компетенції, відповідно до галузевих особливостей на базі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку методичні рекомендації щодо їх застосування, організовує бухгалтерський облік на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління. Згідно з пунктом 7 Положення Держжитлокомунгосп України у межах своїх повноважень на основі та на виконання актів законодавства видає накази, організовує і контролює їх виконання. Виходячи із визначених законодавством повноважень Держжитлокомунгоспом було прийнято Наказ «Про затвердження Методичних рекомендацій з питань застосування норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України» від 08.04.2004р. №76, яким затверджено Методичні рекомендації з питань застосування норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України (далі - Методичні рекомендації). Зазначені Методичні рекомендації не скасовані, а тому є чинними. Згідно з пунктом 1.1 Методичних рекомендацій, вони є посібником до Збірника. Відповідно до пункту 1.2 Методичних рекомендацій вони мають роз`яснювальний, інформаційний характер, деталізують порядок та методику застосування норм часу у процесі формування цін на послуги, що надаються населенню України. Пунктом 1.3 Методичних рекомендацій визначено, що норми часу, викладені в Збірнику (додаток 1), діють на території України і розповсюджуються на послуги, що надаються комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Згідно пункту 1.4 Методичних рекомендацій норми часу враховують усі витрати, які необхідні для виконання робіт у повному обсязі із збереженням технологічного процесу. Пунктом 1.12 Методичних рекомендацій передбачено, що кожне бюро технічної інвентаризації самостійно розраховує вартість однієї норми часу для встановлення рівня тарифу. Розрахунок за роботи, не передбачені нормами часу проводиться за одноразовими калькуляціями, складеними бюро технічної інвентаризації (пункт 1.9). Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство розвитку громад та територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №197 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 №850) Міністерство розвитку громад та територій України (далі - Мінрегіон) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування, просторового планування територій та архітектури, державну політику у сфері технічного регулювання у будівництві, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Пунктом 3 Положення визначено основні завдання Мінрегіону. Одним із таких завдань є забезпечення формування та реалізація державної політики, зокрема, у сфері житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування, просторового планування територій та архітектури, державної політики у сфері технічного регулювання у будівництві. Підпунктом 39 пункту 4 Положення передбачено, що Мінрегіон відповідно до покладених на нього завдань інформує та надає роз`яснення щодо реалізації державної політики у відповідних сферах. Згідно з підпунктом 4 пункту 5 Положення Мінрегіон з метою організації своєї діяльності координує та здійснює методичне забезпечення діяльності структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій з питань, що належать до його компетенції. Виходячи із наявних повноважень Мінрегіоном надано роз`яснення щодо застосування Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018р. №186 «Про внесення змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» (яким ця Інструкція викладена у новій редакції), які були розміщені на офіційному сайті Мінрегіону 02.04.2019р. року у розділі «Житлово-комунальне господарство/Роз`яснення впровадження нормативно-правових актів». Оскільки позивач є монопольним утворенням на визначеному у спірному рішенні ринку, споживачі м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березанського. Веселинівського. Снігурівського. Новобузького, Очаківського районів Миколаївської області та м. Очаків, не мають можливості обрати іншого контрагента. Тому позивач має пріоритет у правовідносинах із споживачем (замовником його послуг, робіт) та можливість «диктувати» на ринку вигідні для КП «ММБТІ» умови, а споживачі, задоволення потреб яких залежить від позивача, вимушені приймати його умови. Неможливість вчинення таких дій і полягає саме в тому, що оскільки позивач займає монопольне становище на вказаному у спірному рішенні ринку, це дає йому змогу диктувати свої вимоги споживачам та визначати свої умови реалізації товару (зокрема. Послуг) на ринку. Враховуючи наведене, приписи та зміст правових норм законодавства про захист економічної конкуренції, провівши розслідування, дослідження та аналіз фактичних обставин та доказів у справі. Відповідач дійшов висновку, що за умов значної конкуренції на ринку дії КП «ММБТІ» щодо встановлення завищеної вартості на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року були б неможливими, оскільки, маючи зацікавлення продати свій товар, КП «ММБТІ» діяло у цілковитій відповідності до вимог законодавства, не обтяжуючи споживачів необґрунтованими витратами. Отже, як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні, позивач не мав жодного конкурента на ринку, що досліджувався у даній справі. Тобто, конкуренція на цьому ринку взагалі відсутня, тому, твердження позивача щодо необхідності доведення відповідачем будь - яких обставин при наявності значної конкуренції на цьому ринку, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідач вказує, що як вбачається із змісту позовної зави, позивач не заперечує факт займання ним у період з 01 вересня 2019 року по 19 серпня 2020 року монопольного становища на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року в межах території м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березанського, Веселинівського, Снігурівського, Новобузького, Очаківського районів Миколаївської області та м. Очаків, як такого, що не мало жодного конкурента на вказаному ринку послуг (пункт 1 резолютивної частини спірного рішення). Поряд з цим, КП «ММБТІ» просить визнати недійсним спірне рішення повністю, тобто і пункт 1 резолютивної його частини, однак не наводить жодної законодавчої норми, яка була порушена при встановленні становища позивача на ринку(і в чому саме полягало порушення) відповідачем, як органом Антимонопольного комітету України, який виходячи із системного аналізу положень конкуренційного законодавства, має виключну компетенцію щодо визначення становища суб`єкта господарювання на певному товарному ринку.

Відповідач зауважує, що факт займання суб`єктом господарювання монопольного становища на ринку, не є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Порушенням конкуренційного законодавства є зловживання цим становищем. Таким чином, з огляду на наведене, правові підстави для визнання недійсним пункту 1 резолютивної частини спірного рішення відсутні.

У додаткових поясненнях наданих до матеріалів справи позивач зазначає, що п. 2 розділу «Загальні положення» Збірнику норм часу, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2015р. №106, чітко визначені види робіт, до яких він застосовується: роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, що здійснюються відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773; роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень на земельній ділянці, на якій розташовано об`єкти нежитлового призначення та інженерні мережі, на території населеного пункту (об`єкти та споруди), які проводяться відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.12.2001р. №226, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.02.2002р. за №182/6470. Відсутність в Інструкції №127 норм які б визначали складання довідки про зареєстроване право власності свідчить про неузгодженість Збірника норм та Інструкції, певну правову колізію, а не про поширення Збірника норм на правовідносини зі складання довідки про зареєстровані речові права до 01.01.2013. Про неузгодженість Збірника норм з чинними нормативно-правовими актами України свідчить також п. 2.6. розділу 2 Збірнику норм, яким передбачено надання послуги зі складання технічного висновку про об`єкт нерухомого майна та проекту рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна. При цьому, нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не надані органами місцевого самоврядування повноваження з прийняття рішення про оформлення права власності на нерухоме майно. Доводи позивача також підтверджуються і позицією Міністерства розвитку громад та територій від 26.01.2021р. №7/9/993-21, в якому зазначено, що при формуванні ціни на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, які виникли у встановленому порядку до 01.01.2013р., суб`єкт господарювання може застосовувати положення Збірнику норм (абзац 3). А в останньому абзаці вказаного листа зазначено, що при договірній ціні, положення Збірника норм мають рекомендаційний характер. Таким чином, застосування положень Збірника норм часу при формуванні ціни на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, які виникли у встановленому порядку до 01.01.2013р. є правом суб`єкта господарювання, а не його обов`язком. Відповідачем не було надано до суду електрону або паперові копії електронного доказу публікації на офіційному веб-сайті Мінрегіону роз`яснень щодо обов`язкового застосування Збірника норм під час надання інформації про зареєстровані права до 01.01.2013р., внаслідок чого, дану обставину слід вважати недоведеною. За таких обставин, безпідставними є посилання відповідача на порушення з боку КП «ММБТІ» Збірника норм. Пунктом 4 Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012р. №1844/5 на ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було покладено обов`язок з припинення доступу реєстраторів бюро технічної інвентаризації до Реєстру прав власності на нерухоме майно. З набранням з 01.01.2013р. нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», комунальні підприємства БТІ були позбавлені доступу як до Реєстру прав власності на нерухоме майно (який функціонував до 01.01.2013р.), так і до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який функціонує з 01.01.2013р. Відповідно до п. 2 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, надавачами інформації з Державного реєстру прав є - державний реєстратор прав на нерухоме майно, уповноважена особа фронт-офісу (центру надання адміністративних послуг) або помічник нотаріуса. Таким чином, надання інформації про зареєстровані речові права до 01.01.2013р. здійснюється комунальними підприємствами БТІ виключно за наслідками ознайомлення з матеріалами архівних прав, що потребує значно більшого часу, ніж для надавача інформації, який має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що більш докладно було зазначено в позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідачем так і не було спростовано підстави позову стосовно об`єктивної необхідності витрат часу для: укладання договору, обробки персональних даних, розшукування справи та ознайомлення з документами, таксування виконаної роботи, зведення нарядів з визначенням розмірів заробітної плати виконавцю, видача рахунків, складання актів виконаних робіт, брошурування запитів, складання актів поточних змін та видачі довідки замовнику та стосовно недоведеності в діях КП «ММБТІ» складу правопорушення, зокрема, відповідачем не доведено: собівартість даної послуги, розмір прибутку, який отримує позивач від надання даної послуги, можливість отримання позивачем прибутку за умови встановлення нижчої вартості даної послуги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною третьою статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.40 Господарського кодексу України, державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно з приписами ст. 3 названого Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Як унормовано п.11 ч.1 ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відповідно до ч.1 та 2ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він (суб`єкт господарювання) не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

За приписами ч.1 ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції".

Разом з тим органи Антимонопольного комітету України самостійно визначають джерела та засоби, які є необхідними для повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, та які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи (крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення в порядку, визначеному законом.

Згідно з нормами п. 11 ч. 1 і ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб`єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень), належить до виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу. Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст.51 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Як встановлено судом, рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального управління Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020 було визнано, що КП «ММБТІ» у період з 01 вересня 2019 року по 19 серпня 2020 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року в межах території м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березнегуватського, Веселинівського, Снігурівського, Новоузького, Очаківського районів Миколаївської області та міста Очакова, як таке, що не має жодного конкурента на вказаному ринку послуг; визнано дії КП «ММБТІ», які полягають у встановленні завищеної вартості на послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуюче) становище на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а саме: встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було-б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; накладено на КП «ММБТІ» штраф в розмірі 68000,00грн. та зобов`язано КП «ММБТІ» припинити порушення, вказане у пункті 2 резолютивної частини рішення, про що повідомити у 2-місячний строк з дня отримання рішення.

Відповідно до приписів ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі. Збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів. Особи, які беруть участь у справі, мають право надавати докази та доводити їх достовірність (об`єктивність).

Позивач вважає, що вищевказане рішення було прийнято відповідачем з порушенням чинного законодавства, що випливає з наступних обставин. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. Позивач не заперечує факт наявності в нього монопольного становища на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року в межах території м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березнегуватського, Веселинівського, Снігурівського, Новоузького, Очаківського районів Миколаївської області та міста Очакова. Саме по собі зайняття монопольним становищем не є протиправною дією. Протиправним є, зокрема, зловживання монопольним становищем.

Позивач вказує, що Рішення №65/10-р/к обґрунтовується тим, що КП «ММБТІ» були включені до переліку робіт, що входять до вартості вказаної послуги роботи, які не були передбачені Розділом 2 Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. за №188/8787.

Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно п. 1 Збірника норм часу у чинній редакції, даний Збірник був розроблений з метою встановлення цін (тарифів), однак, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 15.05.2015р. №106 п.1 Збірника норм часу було викладено в новій редакції: «Дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна», тому станом на досліджувані відповідачем часові межі ринку, мета вказаного нормативно-правового акту вже не передбачає встановлення цін (тарифів) на певні послуги.

Однак, відповідно до п. 1 Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. №188/8787 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 15.05.2015р. №106, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.2015р. за №664/27109, дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до статуту КП «ММБТІ» є суб`єктом господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, а тому, згідно п.1 цього Збірника, на нього поширюється дія вищезазначеного Збірника, і він має дотримуватися його положень.

Крім того, згідно з роз`ясненнями Міністерства розвитку громад та територій України щодо застосування Наказу Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018р. №186 «Про внесення змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», розміщеними на офіційному сайті Мінрегіону України 02.04.2019р. у розділі «Житлово-комунальне господарство/Роз`яснення впровадження нормативно-правових актів», «ціни на послуги зберігача встановлюються на підставі калькуляції, затвердженої керівником суб`єкта господарювання, з урахуванням вимог Збірника норм часу на роботи, що виконуються суб`єктами господарювання, і які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003р. №198. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.02.2004р. за №188/8787».

Відповідно до п. 1 розділу «Загальні положення» Збірника, дія цього Збірника поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна. Тобто, мається на увазі, що дія Збірника не поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють будь - яку іншу діяльність.

Відповідно до статуту КП «ММБТІ», воно є суб`єктом господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, а тому на нього поширюється дія Збірника, і позивач має дотримуватися його положень.

Збірником врегульовані не лише роботи з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна та роботи з технічної інвентаризації зелених насаджень, визначені у розділах 1 та 4 відповідно, а й інші роботи, визначені у розділах 2, 3 і 4. Водночас, розділ 2 Збірнику під назвою «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта», містить параграф 2.3. «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище». Оскільки розділ 2 Збірнику є складовою частиною цього нормативного документу, то і його положення, поряд з іншими розділами Збірнику, поширюються на правовідносини позивача із замовниками його послуг, зокрема, з надання інформації про реєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року.

Відповідно, в даному випадку, ціна на такі послуги має розраховуватись та встановлюватись позивачем з урахування вимог Збірника, якими визначені норми часу на вказані роботи.

Той факт, що позивач застосовував положення Збірника при розрахунку вартості (ціни) послуг з надання інформації (довідки) про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, підтверджують і наявні в матеріалах справи №26-10/2020 докази, зокрема, письмові пояснення КП «ММБТІ».

Як встановлено судом, листом від 29.05.2020р. №1074 позивач, у відповідь на вимогу відповідача про надання інформації від 21.04.2020р. №64-02/681, надав пояснення та зазначив, що у своїй діяльності КП «ММБТІ» керується Збірником. У пункті 4.1. цього листа, КП «ММБТІ» вказало конкретні норми часу із Збірника, що використовувались ним при розрахунку вартості (ціни) послуги з надання інформації (довідки) про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року.

Також КП «ММБТІ» зазначило вартість послуги, розрахованої з урахуванням норм часу із Збірника, яка становить: з 01.09.2019р. згідно наказу від 06.08.2019р. №81-ОС (норма-година-96,33грн) - 375,00грн (у т. ч. ПДВ 62,29грн); з 01.02.2020р. згідно наказу від 24.01.2020р. №24/ОС (норма-година - 123,25грн) - 480,00грн (у т. ч. ПДВ 79,70грн).

Цим же листом КП «ММБТІ» повідомило, що калькуляції вартості послуг у КП «ММБТІ» відсутні, оскільки Підприємство працює за тарифами, кожне замовлення таксується окремо. Разом з цим, КП «ММБТІ» надало інформацію (таксування послуги у табличній формі; наведена у пункті 77 спірного рішення) щодо норм часу із Збірника норм часу, що використовувались ним у період з 01.09.2019р. при розрахунку вартості послуги.

Позивач до вищезазначеного листа надав копії шести своїх наказів про затвердження вартості нормо-годин і один наказ про тимчасову зміну термінів виконання робіт.

У Наказі про тимчасову зміну термінів виконання робіт від 12.03.2019р. №38/ОС (який набув чинності з 01.04.2019р.). прийнятому у зв`язку зі зменшенням об`єму робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна позивач наказав, зокрема, при видачі інформаційних довідок, змінити терміни виконання робіт та коефіцієнти до вартості робіт.

У пункті 1.5 Наказу наведені коефіцієнти, які необхідно застосовувати, зокрема, при видачі інформаційних довідок для фізичних та юридичних осіб: до 3 робочих днів - К = 2,0; до 5 робочих днів - К=1,0.

У пункті 10 Збірника визначено, що до норм часу у разі скорочення терміну їх виконання, за згодою замовників, для фізичних осіб - до 3 днів, для юридичних осіб - до 10 діб застосовується коефіцієнт 2.

Отже, вищенаведені обставини підтверджують факт застосування та урахування позивачем положень Збірника.

Параграфом 2.3 розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника передбачені норми часу на роботи «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище», які становлять 0,850год. за довідку: норма часу для виконавця 0,761год., для контролера - 0,089год.

Здійснивши аналіз складу робіт, які позивач включив до вартості послуг, відповідач встановив, що КП «ММБТІ», крім робіт, передбачених розділом 2 Збірника, включило роботи, що містяться в інших розділах Збірника (розділ 1 та 3), які не мають відношення до послуги. При цьому, деякі з робіт дублюють ті, які передбачені пунктами 5 та 6 розділу «Загальні положення» та вже включені у вартість послуги. При цьому позивач жодним чином не обґрунтував обов`язковості та необхідності включення таких робіт до вартості послуг, вказавши лише, що такі роботи є об`єктивно необхідними для складання довідки.

Відповідач зазначає, що позивач включив роботи, визначені розділом 1 «Технічна інвентаризація і паспортизація об`єктів нерухомого майна, оцінка і переоцінка будинків, будівель і споруд» та розділом 3 «Інші роботи» Збірника, а саме: Розділ 1: параграф 1.52 - складання акта поточних змін (норма часу 0,170). Розділ 3: параграф 3.1 - приймання, укладення та реєстрація договору (норма часу 1,170); параграф 3.19 - обробка персональних даних (норма часу 0,334); параграф 3.18 - складання акта виконаних робіт (норма часу 0,100); параграф 3.9 - таксування виконаних робіт (норма часу 0,190); параграф 3.3 - розшукування інвентаризаційно-реєстраційної справи, унесення в книгу обліку видачі з архіву з позначкою про повернення (норма часу 0,079); параграф 3.7 - брошурування інвентаризаційно-реєстраційних справ на об`єкт нерухомості про складання опису під час основної або поточної інвентаризації (норма часу 0,164); параграф 3.10 - зведення нарядів з визначенням суми заробітної плати кожного виконавця (норма часу 0,016); параграф 3.14 - видача документа замовнику (норма часу 0,079); параграф 3.15 - виписка рахунку (електронна версія) (норма часу 0,060). Слід зауважити, що крім вищенаведених робіт із Збірника, які позивач включив до вартості послуги, однак які не повинен був включати, позивач до вартості послуги включив роботи, які взагалі відсутні у Збірнику, зокрема, розділі 3. Так, у дев`ятій позиції (строчці) таблиці позивача зазначено, що до переліку робіт, які включено до складу послуги, входять такі роботи: параграф 3-21/1-2 «ознайомлення з інвентаризаційними документами постійного зберігання» (норма часу 0,110).

Відповідач вказує, що роботи: «складання акта поточних змін» (параграф 1.52 розділу 1) з нормою часу 0,170год., та «брошурування» (параграф 3.7 розділу 3) з нормою часу 0,164год., взагалі не мають відношення до послуги. Так, згідно з пунктом 1.2 розділу 1 Інструкції (у редакції, яка діяла з 09.01.2013р. до 15.01.2019р.), технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію. В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Відповідно до абзацу другого пункту 1.4. розділу 1 Інструкції, на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб`єкта господарювання, а також підписом виконавця робі із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Інструкцією, у редакції, яка діє з 15.01.2019р., передбачено, що інвентаризаційна справа - сукупність матеріалів технічної інвентаризації, що характеризують об`єкт нерухомого майна і які є підставою для надання інформації про такий об`єкт. Інвентаризаційна справа має свій інвентаризаційний номер, який надає зберігач. Відтак, при наданні послуги поточна інвентаризація не проводиться, тому не потрібно складання акту поточних змін та в брошуруванні матеріалів замовника не має потреби. Поряд з іншими позиціями позивач також не обґрунтував включення ним до вартості послуги такого виду робіт, як «зведення нарядів з визначенням суми заробітної плати кожного виконавця». Разом з тим. пунктом 5 розділу «Загальні положення» Збірника визначено, що у нормах часу враховано витрати часу для підготовки робочого місця, одержання завдання, одержання матеріалів постійного зберігання і здачі їх після завершення робіт та оформлення відомостей виконаних робіт. Пунктом 6 цього ж розділу Збірника передбачено, що для керівників груп (контролерів) враховано витрати часу на видачу завдань, визначення обсягів виконаних робіт, проведення навчань працівників груп, ведення обліку журналів польового контролю та журналів виїзду виконавців на об`єкти, ведення звітності групи, забезпечення якісного виконання робіт. Отже, кількість нормо-часу надання послуги затверджена саме параграфом 2.3 розділу 2 «Складання довідок, розрахунок ідеальних часток, розподіл об`єкта» Збірника з урахуванням витрат, визначених пунктами 5, 6 розділу «Загальні положення» та виключає безпідставне додавання до вартості робіт норм часу, зокрема які передбачені іншими розділами Збірника. У вказаному параграфі вже встановлені конкретні числові показники норм часу на роботу «формування, друкування та видання довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомості на одне прізвище» і ці норми часу враховують усі витрати, які необхідні для виконання роботи у повному обсязі із збереженням технологічного процесу. Тому, позивач під час розрахунку вартості послуги, має виконувати вимоги розділу 2 Збірника без виконання робіт, передбачених розділами 1 і 3 цього Збірника.

Таким чином, вищенаведені обставини та правові норми засвідчують той факт, що при розрахунку вартості послуги позивач завищив загальні норми часу (год) на 2,383год. (3,233год. - 0,850год.) за довідку на одне прізвище, що призвело до завищення в ціломувартості (ціни) послуги у період: з 01.09.2019р. по 31.01.2020р. - на 275,46грн. (з ПДВ) за довідку (2,383год. х 96,33грн. + 20% ПДВ); з 01.02.2020р. по 19.08.2020р. - на 352,45грн (з ПДВ) за довідку (2,383год. х 123,25грн. + 20% ПДВ). Отже, у 2019 році вартість послуги позивача складала 373,73грн (3,233н/г х 96,33грн. +20% ПДВ), однак позивач округлив цю суму до 375,00грн. втім, якби позивач діяв відповідно до вимог законодавства, така ціна могла становити 98,26грн. (0,850 н/г х 96,33грн. +20% ПДВ).

Як зазначає відповідач у 2020 році вартість послуги позивача складала 478,17грн. (3,233н/г х 123,25грн. +20%), однак позивач округлив цю суму до 480,00грн., втім, якби позивач визначав її з урахуванням вимог Збірника, така ціна становила би 125,72грн. (0,850 н/г х 123,25грн. +20% ПДВ).

Враховуючи, що Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, включення підприємством додаткових робіт у вартість довідки призводить до збільшення загальних норм часу та завищення в цілому вартості зазначеної послуги.

За відсутності конкуренції на ринку послуг із надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, споживачі не мають альтернативних джерел придбання зазначених послуг.

Дії Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» які полягають у включенні до вартості послуг, робіт, що не передбачені Збірником норм часу, наслідком чого є завищення вартості послуги з надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, в територіальних межах зони обслуговування Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», а саме м. Миколаєва, Миколаївського, Вітовського, Березнегуватського, Веселинівського, Снігурівського, Новоузького, Очаківського районів Миколаївської області та м. Очакова, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, в частині встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку зазначених послуг.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» до відповідача Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020 задоволенню не підлягають.

Судові витрати покласти на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації до відповідача Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.04.2021р. №65/10-р/к по справі №26-10/2020 відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача Комунальне підприємство Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації.

Повне рішення складено 18 листопада 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова