РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2021Справа № 910/13228/21
За позовом Приватного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «Аркс»

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

про стягнення 176873,94 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Cтрахова компанія «Аркс» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення 176873,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25.08.20212 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання на виконання ухвали від 16.08.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13228/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

20.10.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних аргументів та доказів настання цивільно-правової відповідальності водія, який за твердженням позивача є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес». Також, відповідач стверджує що нарахування позивачем 3% річних , пені та втрат від інфляції є безпідставним, з огляду на те, що за твердженням відповідача, позивачем не доведено прострочення виконання відповідачем свого обов`язку з виплати страхового відшкодування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 між Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 70017а8е, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (надалі - ТЗ) та іншим майном, вказаними у розділах 5 та 6 цього договору. Відповідно до п. 5 договору, застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови від 10.09.2018 про закриття кримінального провадження № 0001077, постановленої слідчим слідчого відділу Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області, 23.08.2018 року на автошляху Харків-Сімферополь відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілю «ВАЗ-111940», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

За текстом постанови від 10.09.2018 про закриття кримінального провадження № 0001077: «водій ОСОБА_2 , перед початком виконання маневру правого повороту, з метою виїзду на проїжджу частину автодороги від смт. Балабине до автошляху Харків-Сімферополь, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши перевагу в русі автомобілям «DAF XF 95.480», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 та «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , змінив напрямок руху правовруч, внаслідок чого допустив зіткнення з останніми».

Також, відповідно до постанови: « виходячи з зібраних в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доказів, орган досудового розслідування приходить до висновку, що причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1., 16.11, розділу 33 (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») Правил дорожнього руху, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами № 136 від 06.03.2013».

Згідно з текстом постанови копії матеріалів кримінального провадження № 0001077 було відправлено до відповідного територіального підрозділу поліції, для вирішення питання що притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 за порушення вимог п.п. 10.1., 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») Правил дорожнього руху, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами № 136 від 06.03.2013.

Відповідно до повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 23.08.2018, заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування за договором № 70017а8е у справі 1.003.18.0014554 від 18.09.2018 ОСОБА_1 (страхувальник) просив страховика виплатити йому страхове відшкодування.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 04.09.2018, звіту від 05.09.2018 № 427 про проведення оцінки колісного транспортного засобу «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 від 05.09.2018, ремонтної калькуляції № 1.003.18.0 від 04.09.2018 вартість відновлювального ремонту автомобілю «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 складає 237416,03 грн.

Відповідно до страхових актів № АХА2411836 від 26.09.2018, № АХА2409923-ДОП від 26.09.2018 та розрахунку до них, сума страхового відшкодування складає 100956,16 грн., з яких 2506,00 грн. зараховується в рахунок не сплачених страхових платежів.

Відповідно до платіжного доручення № 499800 від 27.09.2018, АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало на рахунок АТ «УкрСиббанк» грошові кошти у розмірі 100862,70 грн. Призначення платежу: «Страхові відшкодування. В т.ч. комісія банку 515,18 грн.».

Відповідно до відомості виплат № 447 від 27.09.2018, виданої АТ «Укрсиббанк», АТ «СК «АХА Страхування» було зроблено переказ ОСОБА_4 у розмірі 98450,16 грн. (комісія банку 500,00 грн.) та ОСОБА_5 у розмірі 1897,36 грн. (комісія банку 15,18 грн.).

Тобто сума розрахована позивачем та виплачена за ремонт автомобіля «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 становить суму визначену у страхових актах № АХА2411836 від 26.09.2018, № АХА2409923-ДОП від 26.09.2018 та складає 100956,16 грн. (98450,16 грн. перерахованих ОСОБА_4 та 2506,00 грн. утриманих АТ «СК «АХА Страхування» в рахунок не сплачених страхових платежів).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» з заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу № 8476/18/ЦВ від 10.10.2018 на суму 100956,16 грн. Докази направлення заяви наявні в матеріалах справи.

Відповідач відповіді на заяву не надав, суму страхового відшкодування не сплатив, доказів протилежного до матеріалів справи не додано.

Позивач просить Суд стягнути з Відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 98000,00 грн з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи, які передбачені полісом АМ № 1513046, яким була застрахована відповідальність водія Корнієць ПП, що керував автомобілем "ВАЗ-111940", д.р.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за сплаченою ним сумою страхового відшкодування з вирахуванням франшизи.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Суд не погоджується з доводами відповідача про не доведеність наявності вини водія ОСОБА_2 у спричиненні ДТП та завданні збитків власнику автомобіля «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 .

Як вбачається з постанови слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП України у Запорізькій області від 10.09.2018 "виходячи із зібраних в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні доказів, орган досудового розслідування приходить до висновку, що причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1, 16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху, відповідно до яких: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. "Дати дорогу". Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.".

Згідно ч. 7 ст. 110 КПК України (в чинній на момент винесення постанови редакції) постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно внутрішнього переконання, з урахуванням приписів ст. 79 ГПК України про вірогідність доказів, суд вважає доведеною вину водія ОСОБА_2 у спричиненні ДТП, та завданні матеріального збитку власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 .

Суду не було надано доказів того, що постанова слідчого прийнята поза межами компетенція та як наслідок була скасована. За таких умов, постанова слідчого від 10.09.2018 є обов`язковою до виконання особами прав та обов`язків яких стосується.

Отже постановою слідчого від 10.09.2018 кримінальне провадження по відношенню до ОСОБА_2 було закрито в зв`язку відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, проте вина ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху і відповідно спричиненні ДТП та завданні збитків власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», д.р.н. НОМЕР_1 за висновком суду є доведеною.

Оскільки, при визначенні суми страхового відшкодування позивачем було враховано ліміт відповідальності страховика, франшизу, встановлену полісом, а вина особи, відповідальність якої застрахована відповідачем, є доведеною, суд вбачає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 98000,00 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача 7507,07 грн. 3% річних, 55499,40 грн. пені та 15867,47 грн. втрат від інфляції.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно ст. 551 Цивільного кодексу України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В строк визначений п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" відповідач своє зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування не виконав, і доказів іншого матеріали справи не містять.

З огляду на положення п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" та дати отримання відповідачем заяви позивача на виплату страхового відшкодування (12.10.2018), відповідач був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 98000,00 грн. у строк не пізніш як 10.01.2019, відповідно початок періоду прострочення відповідача починається 11.01.2019.

Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у встановлений законодавством строк належним чином не виконав, суд керуючись ст. 549 Цивільного кодексу України, п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дійшов висновку про обгрунтованість нарахування пені позивачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При здійсненні розрахунку пені позивачем не було враховано шестимісячне обмеження на нарахування пені і відповідно невірно визначено період нарахування пені. Суд не може виходити за межі позовних вимог, в тому числі щодо періоду розрахунку, в зв`язку з чим перераховує пеню згідно вимог чинного законодавства в рамках заявленого позивачем періоду з 14.01.2019 по 14.07.2019. Згідно перерахунку суду сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 17376,88 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації), які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням. Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено розрахунок здійснений позивача та визнано його обгрунтованим та арифметично вірним, а суму 3% річних у розмірі 7507,07 грн та втрат від інфляції у розмірі 15867,47 грн такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд 72) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) страхове відшкодування у розмірі 98000 (дев`яносто вісім тисяч) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 7507 (сім тисяч п`ятсот сім) грн. 07 коп., пеню у розмірі 17376 (сімнадцять тисяч триста сімдесят шість) грн. 88 коп., 15867 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 47 коп. втрат від інфляції, 2081 (дві тисячі вісімдесят одну) грн 27 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 38122,52 грн - відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко