ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Справа № 915/1346/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченко О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго»,

(54034, м.Миколаїв, вул. Миколаївська, 5-а, , e-mail: )

до відповідача: Комунального підприємства Дирекція єдиного замовника «Пілот»

(54037, м.Миколаїв, вул.Знаменська, 33/4, , e-mail: )

про: стягнення 51842,54 грн.

встановив:

ОКП «Миколаївоблеплоенерго» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №2918/33 від 01.09.2021р., в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства дирекції єдиного замовника «Пілот» заборгованості в сумі 51842,54 грн., з яких 43866,96 грн. основного боргу за теплову енергію, 5361,01 грн. втрат від інфляції, 2614,57 грн. - 3% річних. Позов мотивовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором №5411.00 від 01.10.2006р. купівлі-продажу теплової енергії в частині своєчасної оплати поставленої позивачем теплової енергії у опалювальному сезоні 2018-2019р.р., 2019-2020р.р.

Ухвалою суду від 07.09.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1346/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; викладено вимоги до позивача; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 ГПК України.

Примірник ухвали суду від 07.09.2021р. був надісланий на електронну адресу відповідача, зазначену позивачем за даними, наданими відповідачем (а.с.5).

Також, копія ухвали, надіслана на адресу відповідача, була 22.10.2021р. повернута за зворотною адресою відділенням поштового зв`язку з відміткою: «За закінченням терміну зберігання».

Згідно з нормами ст. 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній особі в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на таку особу - учасника процесу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною адресою і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2019р. у справі № 923/1432/15.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвали суду про відкриття провадження у справі відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомити суду про зміну свого місцезнаходження.

Отже, з урахуванням приписів ст. 11, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, слід вважати, що днем вручення копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.09.2021р. у справі №915/1346/21 Комунальному підприємству «Дирекція єдиного замовника «Пілот» є 22.10.2021р.

Станом на час розгляду справи будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, про причини ненадання відзиву суд не повідомив.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ст. 252 ГПК України).

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

01 жовтня 2006 року за №5411.00 між обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго», як постачальником, та комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Пілот», як споживачем, був укладений договір на постачання теплової енергії бюджетним організаціям та госпрозрахунковим підприємствам, відповідно до умов якого,постачальник зобов`язався відпускати, а споживач використовувати теплову енергію для об`єктів, перерахованих у додатку №1 до цього договору (п. 1.2 договору).

Розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно тарифу, розрахованого і затвердженого керівником підприємства постачальника. При розрахунках за надані послуги нараховується податок на додану вартість додатково до тарифу. При зміні тарифів за теплову енергію, нові тарифи обов`язкові для сторін до договору з моменту їх введення (п.1.7 договору).

Відповідно до п.1.8 договору усі розрахунки по даному договору здійснюються щомісячно протягом опалювального періоду або року шляхом перерахування авансових платежів на поточний місяць у розмірі, вказаному у додатку №1 до договору до 5 числа поточного місяця.

Пунктом 1.9 договору передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється відповідно до рахунку-фактури: до 30 числа поточного місяця бюджетними організаціями, до 5 числа місяця наступного за звітним госпрозрахунковими підприємствами.

Згідно з п.6.1 договору, він укладений з 01.10.2006р. на строк до 01.10.2011р., враховується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї із сторін про відмову від діючого договору.

Додатком №1 (а.с.16) сторони узгодили назву та адресу об`єкту тепло споживання - адмін. будівля КП ДЕЗ «Пілот» розташована в будинку по вул. Знаменська, 33, опалювальна площа 120,69 м2.

11.10.2017р. представниками позивач був складений акт обстеження опалювальних приміщень, що знаходяться у користування відповідача. Відповідно до акту опалювальна площа вільних приміщень складає 120,69 кв.м (а.с.9).

Управління комунального майна листом від 09.10.2018р. №2489/10.01-07/18 повідомило позивача про зміну адреси будівлі відповідача, а саме, відповідно до рішень виконавчого комітету ММР від 24.02.2017р. №141 та від 23.06.2017р. №500 була привласнена нова адреса - вул. Знаменська, 33/4 замість вул.Знаменська, 33 та надано перелік приміщень, що знаходяться в орендному користуванні із зазначенням, що усі інші приміщення по вул. Знаменська, 33/4 використовуються її балансоутримувачем - КП «ДЕЗ «Пілот».

Позивачем умови договорів виконувались належним чином, надано відповідачу послуги з централізованого опалення в опалювальний період 2018-2019 роки та 2019-2020 роки, що підтверджується наказами ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 07.11.2018р. №741 «Про початок опалювального періоду 2018-2019р.р.», від 05.04.2019р. №225/1 про закінчення опалювального періоду, від 30.10.2019р. №652 «Про початок опалювального періоду 2019-2020р.р.» та від 08.04.2020р. №192 про закінчення опалювального періоду.

Відповідно до п.1.8 договору усі розрахунки по даному договору здійснюються щомісячно протягом опалювального періоду або року шляхом перерахування авансових платежів на поточний місяць у розмірі, вказаному у додатку №1 до договору до 5 числа поточного місяця.

Пунктом 1.9 договору передбачено, що остаточний розрахунок здійснюється відповідно до рахунку-фактури: до 30 числа поточного місяця бюджетними організаціями, до 5 числа місяця наступного за звітним госпрозрахунковими підприємствами.

Позивачем надано суду докази направлення на адресу споживача рахунків на сплату спожитої теплової енергії (а.с.46-57), відомості споживання теплової енергії абонентом (а.с.23-34) а також копії наказів позивача про зміну тарифів протягом спірного періоду (а.с.35-39).

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про договірне теплопостачання.

Так, Закон України «Про теплопостачання» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

За змістом п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу К України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно розрахунку позивача, за період з 05.11.2018р. по 06.04.2019р. включно та з 31.10.2019р. по 10.04.2020р. включно ним було поставлено теплової енергії відповідачу на загальну суму 43866,96 грн.

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлену теплову енергію не розрахувався.

На момент розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості в сумі 43866,96 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім суми основного боргу, на підставі приписів ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача збитки від інфляції за невиконання умов договору за період з січня 2019 року по червень 2021 року у загальній сумі 5361,01 грн., а також 3% річних за період з 20.12.2018р. по 31.07.2021р. у загальній сумі 2614,57 грн.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки та встановив, що вони виконані арифметично вірно. У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги в цій частині позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням наведеного вище, у даній господарській справі суд установив, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» належними, допустимими і достовірними доказами доведено, а Комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Пілот» не спростовано порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача як постачальника теплової енергії.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Пілот» (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, буд. 33/4; ідентифікаційний код 34566566) на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м.Миколаїв, вул. Миколаївська, 5-а, ) основний борг за теплову енергію в сумі 43866,96 грн., 5361,01 грн. інфляційних втрат, 2614,57 грн. - 3 % річних, а також 2270,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано судом 15.11.2021р.

Суддя О.В. Ткаченко