судді Кравчука Г.А. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 у справі №910/4266/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Готель «Салют» (далі - апелянт) до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Парктрон» (далі - відповідач 2) про визнання недійсним договору та визнання договору продовженим.
Відповідно до частин першої та третьої ст. 34 Господарського процесуального кодексу України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. Суддя не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
При ухваленні постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 у справі №910/4266/21 я, суддя Кравчук Г.А., не погодився з названою постановою суду, у зв`язку з чим вважаю за необхідне викласти окремо свою думку по названій справі. Про наявність окремої думки судді, головуючим у справі було повідомлено учасників судового провадження після оголошення вступної і резолютивної частин постанови суду.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача: визнати недійсним Договір про надання послуг №ДАТ2.12-02.20 від 14.12.2020 (далі - Договір №ДАТ2.12-02.20), укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 та визнати продовженим Договір №010408 від 01.04.2008 (далі - Договір №010408) про здійснення фінансово-господарської взаємодії, укладений між відповідачем 1 та позивачем, а саме до 31.12.2021 на тих самих умовах.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Готель «Салют» - залишена без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 (повний текст складено 14.06.2021) у справі №910/4266/21, яким відмовлено в задоволені позовних вимог - залишено без змін.
З таким висновком колегії суддів погодитися не можу з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Договір №010408 про надання послуг з платного паркування транспортних засобів на підставі схеми ОДР, що є невід`ємною частиною цього договору, припинив свою дію з 31.12.2019 на підставі повідомлення відповідача 1 від 01.10.2018 №053/05-3637 (а.с. 88), а тому відсутні підстави для визнання його продовженим, а договір №ДАТ2.12-02.20 не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, тому відсутні підстави для визнання його недійсним.
В мотивувальній частині постанови від 09.11.2021 Північний апеляційний господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів отримання позивачем листа від 01.10.2018 №053/05-3637. Крім того, суд зазначив, що позивач надав належні докази, що підтверджують сплату ним платежів по Договору №010408 за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, а відповідач 1 вказані платежі приймав.
На думку колегії суддів, обома сторонами договору вчинені конклюдентні дії на пролонгацію договірних відносин, що свідчить про продовження дії договору до 31.12.2019 та в подальшому до 31.12.2020.
Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд зазначив, що з 25.12.2020 на підставі рішення Київської міської ради від 24.12.2020 №22/22, яким внесені зміни до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 відповідач 1 втратив повноваження оператора з паркування транспортних засобів та стягнення збору за місця для паркування транспортних засобів за спірними паркувальними місцями біля готелю "Салют", тобто втратив повноваження у спірних правовідносинах на продовження дії договору на новий період і отримання плати за це, а тому позовна вимога про визнання Договору №010408 з відповідачем 1 автоматично продовженим до 31.12.2021 не підлягає задоволенню.
Своїм висновком суд апеляційної інстанції повністю змінив мотивувальну частину рішення суду першої інстанції. Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній справі або зміни судового рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 ст.277 ГПК України).
Посилання колегії Північного апеляційного господарського суду на Рішення Київської міської ради №22/22 від 24.12.2020 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві»», як на підставу припинення господарських відносин, вважаю безпідставним, оскільки даним рішенням врегульовуються питання щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), а не втрата права позивачем на розпорядження спірним паркувальним майданчиком.
Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положеннями статей 11, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.
Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналогічні положення містить стаття 291 Господарського кодексу України.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 1 у своїх відзивах зазначає, що реалізував своє право на припинення правовідносин в односторонньому порядку. Крім того, на стр.3 у п.15 відзиву на апеляційну скаргу від 02.08.2021 №053/05-3418 відповідач доводить до відома суд та припускає, що якщо би він не втратив право розпоряджатися спірним майданчиком, це не обмежує його в односторонньому порядку розірвати договір. Незаконність припинення зобов`язань в односторонньому порядку встановила колегія Північного апеляційного господарського суду, про що вище зазначено.
Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним договору, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2 зазначаю, що фактична спрямованість дії Договору №ДАТ2.12-02.20, на підставі якого відповідач 2 здійснює платне паркування автотранспортних засобів на майданчику, свідчить про наявність помилки при його укладенні, що виявляється в дефекті предмету такого правочину - використання за таким договором паркувального майданчику, законним користувачем яким є позивач. Таким чином, оспорюваний договір порушує легітимні очікування позивача на користування паркувальним майданчиком, правомірно отриманого в оренду на підставі Договору №010408.
Відповідно до ч.1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
На момент розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем 2 здійснювалось платне паркування автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-13, що підтверджується талонами від 18.02.2021 та 16.03.2021.
На мою думку, проведення робіт з облаштування паркувального майданчика (лист від 21.12.2020 №1/21-12/20) та здійснення відповідачем 2 платного паркування автотранспортних засобів на території, яка належала позивачу на праві тимчасового користування, не має за собою відповідної правової підстави та призводить до порушення прав Позивача, як законного користувача спірного майданчика.
Отже, недотримання процедури припинення Договору №010408 та укладення Договору №ДАТ2.12-02.20 прямо порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.
Дата підписання окремої думки 17.11.2021
Суддя
Північного апеляційного
господарського суду Г.А. Кравчук
"17" листопада 2021 р.