номер провадження справи 9/74/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 Справа № 908/2159/21

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "ОСКАР", (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, бульвар Катеринославський, буд. 2)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ВП 19355964)

про стягнення суми 1738947,73 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Сиромятников Е.О.;

від відповідача: Левченко О.О.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "ОСКАР" про стягнення з відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" суми 1690232,00 грн. основного боргу, суми 19101,94 грн. пені, суми 21973,02 грн. інфляційних збитків, суми 7640,77 грн. - 3% річних, всього - загальної суми 1738947,73 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2159/21, присвоєний номер провадження 9/74/21, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.08.2021. Ухвалою суду від 27.08.2021 продовжено строк підготовчого провадження на десять днів - до 07.10.2021 включно, підготовче засідання відкладено на 05.10.2021. Ухвалою суду від 05.102.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2021. Судове засідання, призначене на 28.10.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Боєвої О.С. (з 18.10.2021 по 02.11.2021) на лікарняному та ухвалою суду від 03.11.2021 судове засідання для розгляду справи по суті призначено (перенесено) на 04.11.2021.

04.11.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позові, зазначивши, зокрема, про наступне. На виконання умов договору поставки № 377(7)20УК від 23.10.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2690232,00 грн., що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними та видатковими накладними. Проте відповідач в порушення умов п. 3.2 договору лише частково сплатив позивачу частину вартості товару на загальну суму 1 000 000, 00 грн. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 1690 232, 00 грн., яка відповідачем сплачена не була. Позивачем було направлену відповідачу претензію від 29.04.2021, на яку відповідач надав лист відповідь від 15.05.2021 в якій, зокрема, зазначив, що остаточну суму у розмірі 1690232,00 грн. відповідно до строків оплати по договору поставки покупець сплатити не може, так як усі розрахунки проводяться за фактом розподілу коштів з боку ДП «НАЕК «Енергоатом» відповідно до резерву платежів в системі планування управління ресурсами ДП «НАЕК «Енергоатом». З даними доводами позивач не погодився та звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми 1 690 232,00 грн. основного боргу. Також позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму 19101,94 грн. пені за період з 29.04.2021 по 22.06.2021, 3% річних у розмірі 7640,77 грн. за період прострочення з 29.04.2021 по 22.06.2021 та інфляційні втрати у розмірі 21973,02 грн. за травень 2021. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 253, 509, 525, 526, 530, 610, 625-629, 655, 692, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору поставки товару.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив, зазначивши, зокрема, про наступне. Укладаючи договір, покупець (ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом») розраховував на належне своєчасне виконання зобов`язань постачальником та розуміння ним, що виконання його обов`язку з поставки товару в строк, узгоджений сторонами, є необхідною умовою для своєчасного виконання покупцем своїх зобов`язань з оплати товару. Між тим, в порушення умов договору, постачальником (позивачем) не здійснено поставку товару в строк, вказаний в п. 1.2 договору. Зобов`язання з поставки товару в повному обсязі за договором №377(7)20УК від 04.11.2020 виконано позивачем лише 25.02.2021. Порушення позивачем строків виконання зобов`язань за договором призвело до неможливості належного виконання відповідачем своїх обов`язків в частині оплати за товар, оскільки обов`язок здійснити оплату за поставлений товар напряму залежить від того, чи виконує постачальник умови договору по поставці товару в строки, передбачені договором. 14.04.2021 відповідачем здійснено оплату за товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 6238 на суму 477 528,00 грн; № 6292 на суму 208 032,00 грн, № 6311 на суму 314 440,00 грн. Крім того, як зазначив відповідач, відповідно до п. 4.6 договору, постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса для листування в рамках адміністрування ПДВ: р. У випадку ненадання постачальником покупцю у встановлений законодавством строк, електронної податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість товару, що поставляється за договором, передбачену розділом 3 договору на суму ПДВ (п. 7.6 договору). Оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.2 договору). Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.3 договору). Податкова накладна №26 від 15.01.2021 на суму ПДВ 79 588,00 грн надана на електронну адресу ВП ЗАЕС 03.02.2021, що свідчить про визнання позивачем свого обов`язку щодо такого надання, а також про визнання розмежування порядку та строків оплати ПДВ за договором та вартості товару без ПДВ. Податкова накладна №36 від 22.01.2021 на суму ПДВ 34 672,00 грн. не надана на електронну адресу ВП ЗАЕС. Податкова накладна №4 від 01.02.2021 на суму ПДВ 94 560,00 грн надана на електронну адресу ВП ЗАЕС лише 17.03.2021. Податкова накладна №14 від 10.02.2021 на суму ПДВ 132 778,00 грн надана на електронну адресу ВП ЗАЕС лише 17.03.2021. Податкова накладна №37 від 25.02.2021 на суму ПДВ 106 774,00 грн. не надана на електронну адресу ВП ЗАЕС. Обов`язок ТОВ «ВО «Оскар» щодо надання податкової накладної вважається виконаним з моменту надання накладних на всю суму ПДВ за договором. З цієї дати у ВП ЗАЕС виникає обов`язок щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ. Проте позивачем у визначений строк не надано на електронну адресу ВП ЗАЕС електронні податкові накладні на всю суму ПДВ за договором - 448 372 грн., а отже у ВП ЗАЕС не виник обов`язок з оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ, але виникло право в односторонньому порядку зменшити ціну договору на суму ПДВ. Строк оплати сторонами в договорі визначено для частини товару вартістю 2 241 860,00 грн. - 60 календарних днів з дати поставки. Проте строк оплати не є визначеним для частини товару у розмірі суми податку на додану вартість - 448 372,00 грн. В договорі сторонами строк виконання ВП ЗАЕС зобов`язання щодо здійснення оплати частини вартості товару розмірі суми ПДВ не встановлений, договором передбачено лише умову для оплати: після отримання податкової накладної. Отже позивачем не підтверджено наявність у ВП ЗАЕС простроченої заборгованості по договору в сумі 1 738 947,73 грн. Щодо нарахування та стягнення пені, відповідач зазначив, що пунктом 7.2 договору сторони передбачили штрафні санкції за порушення не грошового зобов`язання. Між тим, штрафні санкції у вигляді сплати неустойки за порушення грошових зобов`язань сторонами в договорі не узгоджено, розмір пені не встановлений. З огляду на те, що застосування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання не узгоджено сторонами в договорі та не передбачено жодним законодавчим актом, вимога про стягнення з відповідача пені є безпідставною та необґрунтовано. Просив у задоволенні позовних вимог та стягненні судових витрат з відповідача відмовити.

21.09.2021 до суду від позивача надійшла заява (вих. № 108/05-2 від 13.09.2021), яка по суті є відповіддю на відзив, та була прийнята судом до розгляду.

29.09.2021 до суду від відповідача надійшло заперечення на заяву № 108/05-2 від 13.09.2021, яке по суті є запереченням на відповідь на відзив, та було прийняте судом до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "ОСКАР" (Постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Покупець, відповідач у справі) був укладений Договір поставки товару № 377(7)20УК/53-121-01-20-09851 від 04.11.2020 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар: труба безшовна 8,2овх0,6овх4200мм 08Х18Н10Т ГОСТ 10498-82 у кількості 1138 шт., на загальну суму 2690232,00 грн. разом з ПДВ, в т.ч. ПДВ - 448372,00 грн. (п. 1.1 договору).

Строк поставки товару: листопад 2020 - січень 2021 року (п.1.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 05.01.2021).

Відповідно до п. 3.1 загальна вартість товару, що поставляється за договором становить 2 690 232,00 грн.

Поставка товару відбувається на умовах DDР - м. Енергодар згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010. Одержувач товару - ЗВ ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» (м. Енергодар, Запорізька обл., вул. Промислова, 133). (п. 4.1 договору).

В пункті 3.2 укладеного сторонами Договору визначено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 11.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладання.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 2690232,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: № 8500 від 15.01.2021 на суму 477528,00 з ПДВ, № 8519 від 22.01.2021 на суму 208032, 00 грн. з ПДВ, № 8572 від 01.02.2021 на суму 567360, 00 грн. з ПДВ, № 8601 від 10.02.2021 на суму 796668,00 грн. з ПДВ, № 8655 від 25.02.2021 на суму 640644,00 грн. з ПДВ, а також відповідними товарно-транспортними накладними.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив оплату товару на загальну суму 1 000 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученням № 6238 від 14.04.2021, № 6292 від 14.04.2021, № 6311 від 14.04.2021 (копії містяться в матеріалах справи).

Позивач звертався до відповідача з претензією №54/05-2 від 29.04.2021 щодо погашення наявної основної заборгованості за товар у розмірі 1690 232,00 грн.

У своїй відповіді на претензію (вих.. № 28-23/11603 від 14.05.2021) відповідач повідомив позивача, зокрема, про те, що ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» до резерву платежів в системи планування управління ресурсами ДП «НАЕК «Енергоатом» 05.03.2021, 18.03.2021 заявлені платежі для розрахунків з ТОВ «ВО «Оскар» в сумі 1 690 232,00 грн. ВП «Запорізька АЕС» проводить розрахунки за фактом розподілу з боку ДП «НАЕК «Енергоатом» коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідач факт отримання від позивача товару за видатковими накладними № 8500 від 15.01.2021, № 8519 від 22.01.2021, № 8572 від 01.02.2021, № 8601 від 10.02.2021, № 8655 від 25.02.2021 не заперечив.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо розмежування строку оплати вартості товару без ПДВ та сплати суми ПДВ, є неспроможними з огляду на наступне.

Податок на додану вартість (ПДВ) - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем.

Отже встановлений у п. 3.2 договору строк оплати за товар (60 календарних днів) визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі ПДВ.

Зазначення у п. 3.3 Договору, що оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ.

При цьому, суд зазначає, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільніє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітній період.

Відповідачем не спростовано факт реєстрації позивачем податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Обов`язок покупця (відповідача) з оплати товару виникає безпосередньо з факту здійснення постачальником (позивачем) поставки товару та прийняття товару покупцем (відповідачем).

Враховуючи вищевикладене, заперечення відповідача не звільняють його як покупця від обов`язку здійснити повну оплату за весь поставлений позивачем товар.

Крім того, відповідач для належного виконання свого обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, не позбавлений права, в тому числі, самостійно отримати інформацію щодо зареєстрованих позивачем податкових накладних, оформлених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем строків поставки товару, то зазначене не може бути підставою для невиконання договірних зобов`язань з оплати поставленого товару.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 1690232,00 грн. заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 21973,02 грн. інфляційних витрат, нарахованих за травень 2021 на суму простроченого платежу, та суми 7640,77 грн. - 3% річних, нарахованих за період: з 29.04.2021 по 22.06.2021 на суму простроченого платежу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Розрахунки інфляційних втрат та 3% річних перевірені судом та визнані правильними, тому позовні вимоги в цій частині судом задовольняються в заявлених позивачем розмірах.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 19101,94 грн. пені, нарахованої за період з 29.04.2021 по 22.06.2021 на суму простроченого платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Із змісту ч.1 ст. 546, ч.1 ст. 547, ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України слідує, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Із наведеного вбачається, що законодавець поділяє неустойку на договірну і законодавчо встановлену. Тобто, необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, вид правопорушення за який вона стягується та її розмір. Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Вказане слідує з висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.09.2019 у справі № 904/1501/18.

Як вбачається з умов укладеного сторонами договору поставки товару, в ньому сторони не передбачили відповідальність у вигляді сплати Покупцем пені у разі невиконання або неналежного виконання (прострочення) оплати товару та не визначали її розмір.

Відповідальність сторін визначена в розділі 7 договору поставки.

В пункті 7.1 зазначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством та цим договором.

Згідно з частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить у собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (п. 6.31).

Сторонами у договорі поставки товару не визначено розмір та базу нарахування пені за порушення грошових зобов`язань, а законодавчими актами не встановлено обов`язковості її сплати у спірних відносинах.

Відтак правові підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі, не погодженому стотонами в договорі, відсутні.

Посилання позивача на частину 6 ст. 231 ГПК України є безпідставним, оскільки зазначена норма не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку НБУ), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені судом відмовляється.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "ОСКАР", (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, бульвар Катеринославський, буд. 2) суму 1690232 (один мільйон шістсот дев`яносто тисяч двісті тридцять дві) грн. 00 коп. основного боргу, суму 21973 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят три) грн. 02 коп. інфляційних втрат, суму 7640 (сім тисяч шістсот сорок) грн. 77 коп. - 3% річних та суму 25797 (двадцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн. 69 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва