ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7758/21
за позовом Комунального підприємства "АГРОПРОЕКТТЕХБУД" Дніпропетровської обласної ради

до Фізичної особи-підприємця Гуленка Андрія Сергійовича

про стягнення заборгованості у розмірі 109 732,62 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 109 732,62 грн., з яких: 102 832,25 грн. - основного боргу, 3% річних - 913,00 грн., інфляційні втрати - 1 264,41 грн., пені - 4 722,09 грн., мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем договору № 23/21/в про оплату експлуатаційних та відшкодування комунальних послуг балансоутримувача, пов`язані з утриманням орендованого нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2021 призначено справу №904/7758/21 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно, про повідомлення Відповідача свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №639.

Всупереч вимог суду, викладених в ухвалі від 20.09.2021, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 Комунальне підприємство "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" (далі - Позивач, Балансоутримувач) та Фізична особа-підприємець Гуленко А.С. (далі - Відповідач, Орендар) уклали Договір № 23/21/в про оплату експлуатаційних та відшкодування комунальних послуг балансоутримувача, пов`язані з утриманням орендованого нерухомого майна (далі Договір), за п. 1.1. якого Балансоутримувач зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, надавати експлуатаційні та комунальні послуги Орендарю нежитлових приміщень у будівлі, що знаходяться за адресою: 49004, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд.52 (надалі Будівля), корисною площею 3 071,6 кв. м, а Орендар бере на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість таких послуг.

Орендар використовує нежитлове приміщення площею 191,5 кв. м відповідно до договору оренди нерухомого майна № 387-14/VІІ-2/63 від 01.01.2019 (з додатковими угодами до нього), (надалі - орендоване Приміщення) (п.1.2. Договору).

До складу комунальних послуг (в розумінні даного договору) включаються: послуги з водопостачання та водовідведення; послуги з електропостачання (активна та реактивна електроенергії, розподіл електроенергії); послуги з теплопостачання; послуги з вивезення відходів та їх утилізація. Розрахунок відшкодування за надані комунальні послуги протягом розрахункового періоду здійснюється з урахуванням даних, отриманих на підставі виставленого підприємством-постачальником комунальної послуги рахунку, розміру займаної Орендарем площі (згідно п.1.2. Договору), та/або приладів індивідуального обліку (п. 1.3. Договору).

Вартість 1 квадратного метру експлуатаційних послуг затверджена наказом №90/20-ОД від 31.12.2020р. по підприємству Балансоутримувача та складає 25/74 грн. / місяць з ПДВ. Загальна сума оплати за надані експлуатаційні послуги протягом розрахункового періоду розраховується з врахуванням вартості 1 квадратного метру експлуатаційних послуг відповідно до розміру займаної Орендарем площі (згідно п.1.2. Договору) ( п. 1.4. Договору).

Загальна сума договору складається з загальної вартості послуг, наданих Орендарю за цим Договором згідно актів - рахунків наданих послуг. Сума договору може бути змінена, остаточний розрахунок проводиться на підставі щомісячно розроблених актів розрахунків наданих послуг (п.1.5. Договору).

Орендар зобов`язаний прийняти надані згідно із цим договором послуги і сплатити їх вартість ( п. 1.6. Договору).

Сторонами узгоджено, що ціна договору може бути змінена у випадку зміни цін постачальників комунальних послуг. Ціна відшкодування наданих комунальних послуг буде змінена в залежності від виставлених рахунків постачальників комунальних послуг Балансоутримувачу (п.1.8. Договору).

Відповідно до п.2.3. Договору, орендар зобов`язується: … приймати та оплачувати експлуатаційні та відшкодовувати комунальні послуги у встановлених порядку та розмірі згідно актів рахунків наданих послуг…

Підставою для оплати є виставлені Балансоутримувачем акти - рахунки наданих послуг.

Оплата послуг згідно п. 1.1. Договору здійснюється щомісячно згідно виставлених Балансоутримувачем актів-рахунків наданих послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим періодом. Розрахунковим періодом є календарний місяць, в якому надаються відповідні експлуатаційні та комунальні послуги (п.3.1., 3.2. Договору).

Неотримання від Бадансоутримувача акту-рахунку, не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити за отримані послуги в означений строк і розрахунковому розмірі (п. 3.4. Договору).

До 10 числа місця, наступного за розрахунковим, Орендар зобов`язаний отримати від Балансоутримувача акти - рахунки наданих послуг (п.4.1. Договору).

У випадку неповної та/або несвоєчасної оплати за фактично отримані послуги, Орендар зобов`язується сплатити пеню у розмірі Подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, яка діяла у період прострочення, за весь час такого прострочення без врахування обмежень, передбачених ст. 232 Господарського кодексу України. (п.5.2. Договору)

Цей Договір набирає чинність з дати його укладання та діє до 31.12.2021, а в частині невиконаних зобов`язань до повного їх виконання. Умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2021 відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України (п.8.1. Договору).

На виконання Договору Позивач надав Відповідачеві послуги, за які виставив акти-рахунки наданих послуг № 42 від 31.01.2021 на суму 9 182,35 грн., № 33 від 28.02.2021 на 21 281,94 грн., № 151 від 31.03.2021 на суму 21 385,43 грн., № 295 від 30.04.2021 на суму 14 529,68 грн., №431 від 31.05.2021 на суму 12 678,05 грн., № 622 від 30.06.2021 на суму 10 858,06 грн., № 782 від 31.07.2021 на суму 12 916,74 грн. на загальну суму 102 832,25 грн.

Зазначені акти-рахунки підписані сторонами без заперечень та зауважень.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, останній свої зобов`язання з своєчасної оплати отриманих послуг не виконав. У зв`язку з цим, у Відповідача виник борг перед Позивачем на суму 102 832,25 грн.

На прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 4 722,09 грн. пені, 913,00 грн. 3% річних, 1 264,41грн. інфляційних збитків.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт виконання договору, наявність боргу у Відповідача та обґрунтованість нарахування основного боргу, пені та компенсаційних платежів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (ч.1 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач відзив на позов не надав, доказів на спростування обставин, про які заявив Позивач, відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми суду також не надав.

У зв`язку з тим, що факт неналежного виконання Відповідачем грошових зобов`язань за Договорами на спірну суму підтверджується матеріалами справи (доказами Договором оренди, актом приймання-передачі нерухомого майна в оренду, Договором, наказом Позивача, підписаними сторонами актами-рахунками), суд визнає позовні вимоги стосовно основного боргу обґрунтованими.

Перевіривши наданий Позивачем інші розрахунки за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що при розрахунку 3% річних Позивачем не враховані вихідні дні, на які припадала дата оплати, зокрема за січень та лютий.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач при здійсненні розрахунку індексу інфляції не врахував рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

При здійсненні розрахунку інфляційних втрат, істотне значення має те, що нарахування індексу інфляції згідно вищевказаної статті відбувається за весь час прострочення без обмежень певним вибірковим періодом. Цією нормою передбачено підрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому, за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю, і може мати місце дефляція, то це не змінює її правову природу. Є цілком неприпустимим при розрахунку пропуску жодного місяця.

Тобто, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така позиція викладена в п.3.2. постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань від 17.12.2013 № 14.

З розрахунку наданого Позивачем вбачається, що при нарахуванні індексу інфляції не враховано періоди, в яких була дефляція.

Щодо нарахування пені, сторонами не погоджено базу її нарахування, що вбачається з п 5.2. Договору, на який в позові посилається Позивач: у випадку не повної та/або несвоєчасної оплати за фактично отримані послуги, Орендар зобов`язується сплатити пеню у розмірі Подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, яка діяла у період прострочення, за весь час такого прострочення без урахування обмежень, передбачених ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за перерахунком суду до стягнення належать: 102 832,25 грн. основного боргу, 912, 69 грн. 3% річних та 1 082,05 грн. індексу інфляції. Решта вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гуленко Андрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, код 05455707) 102 832, 25 грн. основного боргу, 912,69 грн. 3% річних, 1 082,05 грн. індексу інфляції, 2 168,52 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 19.11.2021.

Суддя С.Г. Юзіков