ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р. Справа№ 910/15242/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Руденко М.А.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» про забезпечення позову

у справі № 910/15242/21 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС»

5. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ЦЕНТР КИЇВ»

6. Дочірнього підприємства «Український термінал»

7. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ»

8. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ»

9. Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕХНО МЕГАПОЛІС»

про солідарне стягнення 152 180 141, 13 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО» (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС» (далі - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС» (далі - відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» (далі - відповідач 4), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ЦЕНТР КИЇВ» (далі - відповідач 5), Дочірнього підприємства «Український термінал» (далі - відповідач 6), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ» (далі - відповідач 7), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ» (далі - відповідач 8), Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕХНО МЕГАПОЛІС» (далі - відповідач 9) про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 152 180 141,13 грн за Кредитним договором №151313К8 від 14.06.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в рамках Генеральної кредитної угоди №151112N2 від 11.04.2012, укладеної між Акціонерним товариством «Укрексімбанк» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО» (далі - позичальник), 14.06.2013 було укладено Кредитний договір №151313К8, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором. Кредит надається позичальнику шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 114 312 358,13 грн на строк до 06.09.2028, але не більше ніж строк дії Генеральної угоди.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №151313К8 від 14.06.2013 банком було укладено ряд договорів поруки з: Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» - №18-48ZP0011 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ЦЕНТР КИЇВ» - №18-48ZP0012 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ» - №18-48ZP0013 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС» - №18-48ZP0014 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» - №18-48ZP0015 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ» - №18-48ZP0016 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» - №18-48ZP0017 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС» - №18-48ZP0018 від 07.09.2018, Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕХНО МЕГАПОЛІС» - №18-48ZP0019 від 07.09.2018, Дочірнім підприємством «УКРАЇНСЬКИЙ ТЕРМІНАЛ» №18-48ZP0020 від 07.09.2018.

Позивач зазначає, що в результаті порушення відповідачем 1 умов Кредитного договору №151313К8 від 14.06.2013 за ним утворилась заборгованість у розмірі 33 969 444,48 грн. Банк звернувся до позичальника із вимогою №0000606/21-1019 від 12.08.2021 про дострокове повернення кредиту, яка, як вказує позивач, залишена без задоволення.

Разом із позовною заявою позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, які знаходяться/обліковуються на банківських рахунках:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ФОРВАРД МЕГАПОЛІС» (зареєстрованого за адресою: 08324, Київська область. Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспільська, буд.22): поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ЗЛАТОБАНК», МФО 380612; поточний рахунок № НОМЕР_2 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, МФО 380333; поточний рахунок № НОМЕР_3 у філії АТ «Укрексімбанк», в м. Києві, МФО 380333;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ПРАЙМ МЕГАПОЛІС» (зареєстрованого за адресою: 08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспільська, буд.22):поточний рахунок № НОМЕР_4 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, Код банку 322313; поточний рахунок № НОМЕР_5 у ПАТ КБ «Приватбанк» філія КиївСіті, Код банку 380775;поточний рахунок № НОМЕР_6 у ПАТ «БАНК СІЧ», Код банку 380816;поточний рахунок № НОМЕР_7 у ПАТ «ІДЕЯ БАНК», Код банку 336310;

поточний рахунок № НОМЕР_8 у «КІБ» ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», Код банку 300614;поточний рахунок № НОМЕР_9 у ПАТ АБ «Укргазбанк», Код банку 320478;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» (зареєстрованого за адресою: 08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспільська, буд.22):поточний рахунок № НОМЕР_10 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, Код банку 322313; поточний рахунок № НОМЕР_11 у ПАТ КБ «Приватбанк» філія КиївСіті, Код банку 380775;поточний рахунок № НОМЕР_12 у ПАТ «БАНК СІЧ», Код банку 380816;поточний рахунок № НОМЕР_13 у ПАТ «ІДЕЯ БАНК», Код банку 336310;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВАНТ» (зареєстрованого за адресою 08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспільська, буд.22):поточний рахунок № НОМЕР_14 у КБ «ПРИВАТБАНК», філія м. Маріуполь, Код банку 335429;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ДІАМАНТ» (зареєстрованого за адресою 08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспільська, буд.22):поточний рахунок № НОМЕР_15 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, Код банку 322313;поточний рахунок № НОМЕР_16 у ПАТ «БАНК СІЧ», Код банку 380816;поточний рахунок № НОМЕР_17 у ПАТ «ІДЕЯ БАНК», Код банку 336310; поточний рахунок № НОМЕР_18 у ПАТ КБ «Приватбанк» філія КиївСіті, Код банку 380775;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ТЕХНО МЕГАПОЛІС» (зареєстрованого за адресою 08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспільська, буд.22):поточний рахунок № НОМЕР_19 у філії AT «Укрексімбанк» в м. Києві, Код банку 322313; поточний рахунок № НОМЕР_20 у «КІБ» ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛБ БАНК», Код банку 300614;поточний рахунок № НОМЕР_21 у ПАТ «БАНК СІЧ», Код банку 380816;поточний рахунок № НОМЕР_22 у ПАТ «ІДЕЯ БАНК», Код банку 336310; поточний рахунок № НОМЕР_23 у ПАТ КБ «Приватбанк» філія КиївСіті, Код банку 380775;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО» (зареєстрованого за адресою: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.5):поточний рахунок № НОМЕР_24 у філії Банку в м. Києві, код Банку 322313;поточний рахунок № НОМЕР_25 у ПАТ «Ідея Банк» м. Львів, Код банку 336310;поточний рахунок № НОМЕР_26 у ПАТ «КРЕДОБАНК», Код банку 325365;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ЦЕНТР КИЇВ», (зареєстрованого за адресою: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.5);

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП «УКРТЕРМІНАЛ» (зареєстрованого за адресою: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.5), а також на будь-які інші кошти відповідачів, які знаходяться та обліковуються на інших рахунках в банківських установах, що будуть виявлені державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах ціни позову в сумі 152 180 141,13 грн та судового збору в розмірі 794 500,00 грн або еквіваленту цієї суми в будь-яких інших іноземних валютах.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначив, що вимоги банку про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором жодним із поручителів та позичальником не виконані протягом восьми місяців. Позичальник та поручителі ухиляються від виконання договірних зобов`язань, не здійснюють дій на погашення боргу, не виявляють активний намір щодо мирного врегулювання проблемної заборгованості, а тому банком прийнято рішення про звернення до суду із позовною заявою до позичальника та поручителів про солідарне стягнення заборгованості, розмір якої станом на 02.08.2021 становить 152 180 141, 13 грн.

Заявник зазначає, що сума заборгованості є значною для державного банку, погашення за кредитним договором не відбувається протягом тривалого часу, докази, які б підтверджували поважні причини нездійснення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником та поручителями не надавались/не наводились, а отже, наразі існує ризик умисного ухилення позичальника та поручителів від виконання судового рішення у разі постановлення його на користь банку, зокрема, шляхом виведення позичальником та/або поручителями наявних грошових коштів з власних рахунків, відчуження належного їм майна, укладення фіктивних договорів застави та іпотеки, ліквідації юридичної особи тощо.

Заявник вказав на те, що стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО - ІНВЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО - ІНВЕСТ» Господарським судом Дніпропетровської області порушено справи про банкрутство за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСНА ФЕРМА» (справи №904/6023/21, №904/6032/21).

Так, підставою для порушення справи №904/6023/21 стало наявність заборгованості у розмірі 766 767,72 грн за двома договорами оренди. Вказана заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» виникла перед Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО - ІНВЕСТ», яке в подальшому відступило вказану заборгованість Товариству з обмеженою відповідальністю «М`ЯСНА ФЕРМА».

Крім того, за одним із договорів оренди без згоди АТ «Укрексімбанк», як іпотекодержателя, було передано в оренду нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці банку згідно Іпотечного договору №151313Z48 від 17.06.2013, що є порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», а за іншим договором оренди, предметом якого є нерухоме майно, в порушення приписів ст. 793 Цивільного кодексу України, майно передано в оренду на строк більше трьох років без нотаріального посвідчення договору, а томувказані правочини, за твердженнями позивача, є недійсними.

Підставою для порушення справи №904/6032/21 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» стала наявність заборгованості у розмірі 825 000,00 грн.

Також вказані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО - ІНВЕСТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО - ІНВЕСТ», є майновими поручителями відповідача 1 у даній справі за Іпотечними договорами №27114Z35 від 18.07.2014, №27114Z37 від 18.07.2014, №151313Z47 від 17.06.2013, №151313Z48 від 17.06.2013, в свою чергу вказані іпотечні договори є основним видом забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором і порушення справ про банкрутство щодо вказаних осібунеможливлює стягнення з них заборгованості як з солідарних з позичальником боржників, та унеможливлює звернення стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку в забезпечення кредитного договору.

Банк також вказує на те, що частина відповідачів у даній справі є позичальниками та поручителями за іншими кредитними зобов`язаннями перед банком, а саме за кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди №27113N6 від 22.11.2013, між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ», за яким станом на 06.08.2021 також наявна заборгованість у загальному розмірі 11 455 191,12 грн та 17 208 928,81 доларів США.

Поряд з цим, Бориспільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зареєстроване та розслідується кримінальне провадження №0000075 від 10.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України, вчиненого посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» відносно заставленого майна банку.

Також позивач звертає увагу суду на зміну засновників одного із відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО», а саме Компанію «НІКО ХОЛДІНГ ЕНД ІНВЕСТМЕНТ ЛІМІТЕД» було замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ХОЛДІНГ (УКРАЇНА), при цьому зміна сталася без згоди банку, тоді як за договором застави від 18.07.2014 №271113Z38, в рамках забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною кредитною угодою №151112N2 від 11.04.2012, Компанія «ВРЕСТОН ЛІМІТЕД» та Компанія «НІКО ХОЛДІНГ ЕНД ІНВЕСТМЕНТ ЛІМІТЕД» передали в заставу банку частку у розмірі 89% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ-НІКО».

Всі вищевказані обставини, на переконання заявника, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань перед банком, а тому наявні підстави для забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/15242/21 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк» про вжиття заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк» про вжиття заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що заявником не надано належних і допустимих доказів того, що позичальником та поручителями взагалі вчиняються якісь дії, спрямовані на умисне ухилення від виконання судового рішення у майбутньому в разі задоволення позову, як і не надано доказів на підтвердження того, що невжиття цих заходів може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення. В свою чергу аналіз заяви про вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що обставини наведені в обґрунтування заяви свідчать про наявність спору між сторонами, а не про наявність обставин, які б свідчили про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в межах обраного ним способу захисту.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого господарського суду від 20.09.2021, Акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/15242/21. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі №910/15242/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Укрексімбанк» про забезпечення позову у повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо повного та всебічного розгляду заяви, оскільки судом не було надано належної оцінки наявності заборгованості у позичальника та поручителів за іншими кредитними договорами, а посилання суду першої інстанції на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин спростовується наявністю справи №911/2719/21, порушеної Господарським судом Київської області за позовом банку про солідарне стягнення з майнових поручителів ТОВ «НІКО АВТО ІНВЕСТ» заборгованості за Кредитним договором №27113К28 від 22.11.2013.

Також, як вказує апелянт, судом не було надано оцінку зміни засновників одного з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО» та, як наслідок, не надано оцінку негативним обставинам, які може понести банк у вигляді неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, доводи банку щодо наявності справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ`є обґрунтованими доводами поданої заяви про забезпечення позову, оскільки відповідно до Додаткової угоди №151112N2-9 до Генеральної кредитної угоди №151112N2 від 11.04.2012, укладеної 07.09.2018 з позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО», пов`язаними особами позичальника є, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ». Відповідно до Додаткової угоди №151313К8-23 до Кредитного договору від 14.06.2013 №151313К8 від 09.01.2015 до групи компаній Ніко входять, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ». Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» є фінансовим поручителем за кредитними зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ НІКО».

Також апелянт посилається на кримінальне провадження №0000075 від 10.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України, вчиненого посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» відносно заставленого майна банку, яке розслідується Бориспільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, то зазначене, на думку апелянта, свідчить не тільки про порушення договірних зобов`язань, а також й про порушення норм кримінального законодавства та ставить під сумнів добросовісність цивільно-правової поведінки відповідачів та пов`язаних з ними осіб.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021, апеляційна скарга у справі № 910/15242/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено Акціонерному товариству «Державний експортно - імпортний банк України» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/15242/21.Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/15242/21. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/15242/21 призначено до розгляду на 15.11.2021 на 10 год. 20 хв. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15242/21. Запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали та попереджено учасників судового процесу, що заяви, клопотання та інші документи, подані після закінчення процесуальних строків, встановлених цією ухвалою, залишатимуться без розгляду.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Руденко Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 вказану справу прийнято до провадження визначеним складом суду.

12.11.2021 та 15.11.2021 від відповідачів надійшли письмові відзиві на апеляційну скаргу, в яких останні просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги АТ «Державний експортно - імпортний банк України», а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/15242/21 - залишити без змін.

Однак, вказані відзиви на апеляційну скаргу на підставі ч.2 ст.118, ч. 2 ст. 207 ГПК України залишено колегією суддів без розгляду, як такі що були подані поза межами встановлених судом процесуальних строків без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку. При цьому, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення рекомендованого відправлення відповідачам 2-9, згідно яких сторонами отримано судову кореспонденцію з ухвалою від 11.10.2021 - 23 жовтня 2021 та 21 жовтня 2021. Відтак, розгляд апеляційної скарги у даній справі здійснюється за наявними матеріалами.

В судове засідання 15.11.2021 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні 15.11.2021 заперечили проти доводів апелянта та просили, оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.08.2020 у справі №904/2357/20 щодо забезпечення позову дійшов наступних правових висновків. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України наведені також у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, в яких зазначено, що забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту», приписи якої суди застосовують при розгляді справ відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №910/4103/18, від 27.06.2019 у справі №916/73/16.

Як вірно встановлено місцевим господарським судомзаявником не надано належних і допустимих доказів того, що позичальником та поручителями взагалі вчиняються будь-які дії, спрямовані на умисне ухилення від виконання судового рішення у майбутньому у разі задоволення позову, як і не надано доказів на підтвердження того, що невжиття цих заходів може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта про порушення справ про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО - ІНВЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО - ІНВЕСТ» Господарським судом Дніпропетровської області, колегією оцінюються критично, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, вказані особи не є відповідачами у справі №910/15242/21, за яким заявлено позов про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 152 180 141,13 грн за Кредитним договором №151313К8 від 14.06.2013.

Щодо пов`язаності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» і Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ», за певними правочинами, то вказані обставини не свідчить про ухилення відповідачів у справі №910/15242/21 від виконання зобов`язань за Кредитним договором №151313К8 від 14.06.2013 та договорами поруки №18-48ZP0011 від 07.09.2018, №18-48ZP0012 від 07.09.2018, №18-48ZP0013 від 07.09.2018, №18-48ZP0014 від 07.09.2018, №18-48ZP0015 від 07.09.2018, №18-48ZP0016 від 07.09.2018, №18-48ZP0017 від 07.09.2018, №18-48ZP0018 від 07.09.2018, №18-48ZP0019 від 07.09.2018, №18-48ZP0020 від 07.09.2018,та наявності підстав, передбачених ст. 136 ГПК щодо вжиття заходів забезпечення позову, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Щодо інших кредитних правовідносин, зокрема, Кредитний договір №27113К28 від 22.11.2013, за яким стягується заборгованість з майнового поручителя- Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» у господарській справі №911/2719/21, то, по-перше, провадження у справі №911/2719/21 триває, а тому вказана справа немає преюдиціального значення для вирішення заяви про забезпечення позову у справі №910/15242/21, а, по-друге, вказані обставини ніяким чином не свідчать про наявність підстав для забезпечення позову у справі №910/15242/21, предметом якої є солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором №151313К8 від 14.06.2013 та договорами поруки №18-48ZP0011 від 07.09.2018, №18-48ZP0012 від 07.09.2018, №18-48ZP0013 від 07.09.2018, №18-48ZP0014 від 07.09.2018, №18-48ZP0015 від 07.09.2018, №18-48ZP0016 від 07.09.2018, №18-48ZP0017 від 07.09.2018, №18-48ZP0018 від 07.09.2018, №18-48ZP0019 від 07.09.2018, №18-48ZP0020 від 07.09.2018, шляхом накладення арешту не рахунки відповідачів.

Доводи апелянта про зміну засновників одного з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ - НІКО» апеляційним судом також оцінюються критично, оскільки позивачем не наведено та не доведено суду обставини, які мають значення для вирішення заяви про забезпечення позову, внаслідок такої зміни, та яким чином вказані обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Стосовно кримінального провадження №0000075 від 10.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України, вчиненого посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» щодо заставленого майна банку, яке наразі розслідується Бориспільським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, то в силу приписів ч. 6 ст. 75 ГПК лише обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, за відсутності обвинувального вироку суду, вказані заявником обставини не є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду. Більше того, як вже встановлено під час розгляду справи №910/15242/21 Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО АВТО ІНВЕСТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКО ІНВЕСТ» не є відповідачами у справі.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу. Вказаний правовий висновок щодо забезпечення позову викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

За Законом України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту», яка в силу приписів ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується господарськими судами як джерело права, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно ч. 4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач, в порушення приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України не навів та не довів суду належними та допустимими доказами наявності підстав, з якими Закон пов`язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, та наявність обставин, які вказуються на вчинення відповідачами дій, які у подальшому, у разі задоволення позову у даній справі, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк» про вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/15242/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/15242/21 підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір, сплачений у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 255, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 910/15242/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 910/15242/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України».

4. Матеріали оскарження у справі № 910/15242/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді М.А. Руденко

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 16.11.2021