ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. м. Житомир Справа № 906/689/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕНКЕ-АГРО"

до Приватного підприємства "Кам`янобрідське"

про стягнення 345383,55 грн.

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Кам`янобрідське"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕНКЕ-АГРО"

про визнання договору недійсним

Процесуальні дії по справі.

ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" звернулося до суду з позовом про стягнення з ПП "Кам`янобрідське" 345383,55 грн., з яких: 155678,40 грн. боргу за договором поставки № 1805 від 26.04.2018, 15567,84 грн. штрафу, 14396,98 грн. інфляційних, 84994,28 грн. пені, 74746,05 грн. 24% річних.

Ухвалою суду від 19.07.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.08.2021р. на адресу суду від ПП "Кам`янобрідське" надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору поставки №1805 від 26.04.2018р. (а.с.72-82).

Разом із зустрічною позовною заявою ПП "Кам`янобрідське" було подане клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.78-79).

Ухвалою від 11.08.2021р. суд прийняв зустрічну позовну заяву Приватного підприємства "Кам`янобрідське" для спільного розгляду з первісною позовною заявою; об`єднав в одне провадження вимоги за первісним позовом та вимоги за зустрічним позовом; перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив судове засідання на 21.09.2021р.

19.08.2021р. від ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.88-97).

У підготовчому судовому засіданні від 21.09.2021р. судом було оголошено перерву до 29.09.2021р.

29.09.2021р. від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення доказів: копій податкових накладних та копій квитанцій про реєстрацію податкових накладних (а.с.104-112).

В судовому засіданні 29.09.2021р. судом оголошено перерву до 19.10.2021р. та ухвалою витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області інформацію щодо використання у господарській діяльності та включення ПП "Кам`янобрідське" до податкового кредиту суми податку на додану вартість.

11.10.2021р. від позивача за первісним позовом надійшла заява про долучення доказів: копій податкових накладних та копій квитанцій про реєстрацію податкових накладних (а.с.117-128).

19.10.2021р. засобами електронного зв`язку від Головного управління ДПС у Житомирській області надійшла запитувана судом інформація (а.с.132-136).

Ухвалою суду від 19.10.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 листопада 2021р.

20.10.2021р. від Головного управління ДПС у Житомирській області надійшов лист на виконання вимог суду від 13.10.2021р. з доданими до нього копіями податкових декларацій (а.с.132-136).

04.11.2021р. від ПП "Кам`янобрідське" надійшли пояснення, в яких підприємством заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу (а.с.148-149).

В судовому засіданні 04.11.2021р. судом за результатами розгляду справи прийнято рішення.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" мотивовані тим, що сторонами було укладено договір поставки № 1805 від 26.04.2018р., на підставі якого постачальником поставлено покупцю товар на загальну суму 155678,40 грн., що підтверджується накладними.

Відповідач за первісним позовом свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару в строк до 20.10.2018р. не виконав.

16.03.2021 року ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" направило ПП "Кам`янобрідське" претензію №1 від 15.03.2021 року про сплату заборгованості в сумі 155678,40 грн. Однак, відповідач за первісним позовом вимог претензії не виконав та відповіді на неї не надав.

За таких обставин, окрім суми боргу, ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" на підставі ст.625 ЦК України та пунктів 8.3, 8.4, 8.6 договору нарахувало ПП "Кам`янобрідське" 15567,84 грн. 10% штрафу, 14396,98 грн. інфляційних за період листопад 2018р. по жовтень 2020р., 84994,28 грн. пені за період з 20.10.2018р. по 19.10.2020р., 24% річних в сумі 74746,05 грн. за період з 20.10.2018р. по 19.10.2020р.

Зустрічні позовні вимоги ПП "Кам`янобрідське" мотивовані тим, що договір поставки №1805 від 26.04.2018р. директором підприємства Данильченко М.В. не підписувався, у зв`язку з чим заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Вказує, що згідно бухгалтерських даних підприємства заборгованість перед ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" відсутня, як і відсутні первинні документи.

В подальшому під час розгляду справи, представник ПП "Кам`янобрідське" не підтримав подане ним клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" у відзиві на зустрічну позовну заяву заперечило проти доводів позивача за зустрічним позовом, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Зазначає, що примірники договору, додатків до нього та видаткових накладних містять відбиток печатки підприємства та підпис директора Данильченка М.В.

Вказує, що факт отримання товару покупцем свідчить про схвалення договору.

Представники сторін в судове засідання 04.11.2021р. не з`явилися.

ПП "Кам`янобрідське" в письмовому поясненні від 04.11.2021р. просило проводити розгляд справи за відсутності його представника (а.с.148-149).

ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" у заяві від 04.11.2021р. просило розглядати справу за відсутності представника позивача за первісним позовом (а.с.150).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд вирішує справу за їх відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.04.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕНКЕ-АГРО" (постачальник) та Приватним підприємством "Кам`янобрідське" (покупець) укладено договір поставки №1805 (а.с.21-23), згідно п.2.1 якого у терміни і на умовах, визначених даним договором постачальник зобов`язується поставляти покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар в повному обсязі. Найменування, асортимент, ціна і кількість товару зазначаються у додатку (-ах) до цього договору або у видаткових накладних, у випадку не оформлення сторонами відповідного додатку (-ів).

Згідно п.3.1 договору ціна товару визначається у додатках (-ах) до договору або у видатковій накладній (-их) у випадку неоформлення сторонами відповідного додатку (-ів).

Згідно пункту 3.3. договору усі розрахунки за цим договором здійснюються шляхом 100% передплати на підставі рахунку виставленого постачальником, якщо інше не передбачено в додатку (-ах) до цього договору.

Строк оплати може зазначатися у додатку (-ах) до договору або рахунку, у випадку неоформлення сторонами додатку (-ів).

Відповідно до пункту 8.3. договору за порушення умов та строків оплати товару передбачених умовами договору, покупець за кожен день прострочення грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. В разі, якщо прострочення оплати покупця триває понад тридцять календарних днів, покупець зобов`язаний додатково сплатити постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми заборгованості.

Згідно пункту 8.4. договору за порушення умов та строків оплати товару передбачених умовами договору у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, покупець за прострочення грошового зобов`язання на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 24 (двадцяти чотирьох) відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 8.6. договору сторони встановили, що згідно п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим договором здійснюється протягом 2-х років.

Згідно додатку №1 від 26.04.2018 року до договору сторони домовилися, що постачальник має поставити покупцю товар на загальну суму 66200,40 грн.; порядок оплати за товар - 100% від загальної ціни товару до 20.10.2018р. (а.с.24).

Додатком №2 від 07.05.2018 року сторони домовилися, що постачальник має поставити покупцю товар на загальну суму 35424,00 грн.; порядок оплати за товар - 100% від загальної ціни товару до 20.10.2018р. (а.с.25).

Додатком №3 від 16.05.2018 року сторони домовилися, що постачальник має поставити покупцю товар на загальну суму 54054,00 грн., порядок оплати за товар - 100% від загальної ціни товару до 20.10.2018р. (а.с.26).

На виконання умов договору та додатків до нього, ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" поставило ПП "Кам`янобрідське" товар на загальну суму 155678,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №14 від 14.05.2018 року на суму 34676,40 грн., №15 від 16.05.2018 року на суму 31524,00 грн., №20 від 24.05.2018 року на суму 54054,00 грн., №32 від 04.07.2018 року на суму 35424,00 грн. (а.с.37-30).

У зв`язку з непроведенням покупцем оплати за товар, 16.03.2021р. ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" надіслало ПП "Кам`янобрідське" претензію №1 від 15.03.2021р. з вимогою оплатити заборгованість за поставлений товар в сумі 155678,40 грн. та підписати акт звірки розрахунків (а.с.31).

Зазначена претензія залишена ПП "Кам`янобрідське" без відповіді та виконання.

За вказаних обставин, ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" звернулося до суду з позовом про стягнення з ПП "Кам`янобрідське" 345383,55 грн., з яких: 155678,40 грн. боргу за договором поставки №1805 від 26.04.2018, 15567,84 грн. 10% штрафу, 14396,98 грн. інфляційних за період листопад 2018р. по жовтень 2020р., 84994,28 грн. пені за період з 20.10.2018р. по 19.10.2020р., 24% річних в сумі 74746,05 грн. за період з 20.10.2018р. по 19.10.2020р.

Після відкриття провадження у справі ПП "Кам`янобрідське" подало зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору поставки №1805 від 26.04.2018р. з тих підстав, що договір не підписувався директором Данильченко М.В.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини з поставки товару на підставі договору поставки №1805 від 26.04.2018р.

Для визначення правомірності (неправомірності) заявлених до стягнення ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" сум, в першу чергу судом має бути досліджено питання дійсності договору поставки №1805 від 26.04.2018р.

Стаття 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вимогами ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Обгрунтовуючи зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним договору поставки ПП "Кам`янобрідське" вказує, що цей договір директор підприємства Данильченко М.В. не підписував, умови не погоджував, відомості по бухгалтерському обліку відносно даного договору та операцій по ньому відсутні.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дослідивши спірний договір, судом встановлено, що сторони при його підписанні домовилися про предмет договору, ціну, строк поставки, права та обов`язки сторін, відповідальність, строк дії та інші.

Надані позивачем примірники договору №1805 від 26.04.2018р. та додатків до нього підписані представниками обох сторін та завірені їх печатками.

На виконання умов договору ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" здійснило поставку ПП "Кам`янобрідське" товару на загальну суму 155678,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №14 від 14.05.2018 року на суму 34676,40 грн., №15 від 16.05.2018 року на суму 31524,00 грн., №20 від 24.05.2018 року на суму 54054,00 грн., №32 від 04.07.2018 року на суму 35424,00 грн. (а.с.37-30).

Вказані накладні також містять підпис представника ПП "Кам`янобрідське" та відтиск печатки підприємства.

На підтвердження відображення операцій по договору поставки у податковій звітності ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" надало копії податкових накладних та квитанцій про їх реєстрацію (а.с.105-112).

Крім того, згідно відомостей ГУ ДПС у Житомирській області та наданих ним копій декларацій з податку на додану вартість по ПП "Кам`янобрідське", останнє відобразило у деклараціях відомості щодо господарських відносин з постачальником за кодом ЄДРПОУ - 88 - ТОВ "ЛЕНКЕ-АГРО" в травні та липні 2018р. (а.с.142-145).

З огляду на викладене, оскільки подальші дії сторін, а саме поставка товару та його отримання вказують про схвалення та виконання договору сторонами, тому доводи позивача за зустрічним позовом щодо недійсності договору з підстав його непідписання з боку керівника, а також невідображення господарських операцій по договору в бухгалтерському обліку підприємства не можуть бути підставою для визнання договору недійсним, а тому зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягать.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Судом встановлено факт виконання позивачем за первісним позовом, як постачальником, свого обов`язку з постачання відповідачу за первісним позовом (покупцю) товару на загальну суму 155678,40 грн. (видаткові накладні на а.с.37-30).

Відповідач за первісним позовом зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконав належним чином, в результаті цього, у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 155678,40 грн.

За таких обставин, первісна позовна вимога про стягнення з ПП "Кам`янобрідське" 155678,40 грн. вартості неоплаченого товару підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПП "Кам`янобрідське" інфляційних та 24 % річних суд зазначає наступне.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом 14396,98 грн. інфляційних за період листопад 2018р. по жовтень 2020р. та 24% річних в сумі 74746,05 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат з урахуванням приписів ст.625 ЦК України та п.п.3.3, 3.4, 8.4 договору, суд встановив, що він є законним та обґрунтованим, а тому заявлена позивачем за первісним позовом сума 14396,98 грн. інфляційних підлягає стягненню в повному обсязі.

Сторони, скориставшись наданим ч.2 ст.625 ЦК України правом, визначили в п.8.4 договору розмір відсотків за користування грошовими коштами - 24% річних від простроченої суми.

З розрахунку позивача вбачається, що відсотки річних ним нараховані за період з 20.10.2018р. по 19.10.2020р. і їх розмір склав 74746,05 грн.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування річних.

Так, умовами додатків №№1-3 до договору поставки (а.с.24-26) сторони погодили, що розрахунок за поставлений товар покупець має провести до 20.10.2018р.

Слід вказати, що прийменники "до" і "по" в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь, а отже зазначення у договорі терміну розрахунку до 20.10.2018 року свідчить, що саме ця дата і є останнім днем для здійснення оплати.

Згідно ч.4 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи, що 20.10.2018р. припадає на вихідний день, останнім днем проведення оплати є 22.10.2018р.

За вказаних обставин, нарахування 24% річних слід проводити за період з 23.10.2018р. по 19.10.2020р. і їх розмір за вказаний період становить 74438,96 грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом.

В стягненні 307,09 грн. річних суд відмовляє, в зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами пункту 8.3. договору передбачено, що за порушення умов та строків оплати товару передбачених умовами договору, покупець за кожен день прострочення грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. В разі, якщо прострочення оплати покупця триває понад тридцять календарних днів, покупець зобов`язаний додатково сплатити постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 8.6. договору сторони встановили, що згідно п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим договором здійснюється протягом 2-х років.

Позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом 84994,28 грн. пені за період з 20.10.2018р. по 19.10.2020р.

Як вже вказувалося вище, відлік прострочки виконання зобов`язання починається з 23.10.2018р.

Враховуючи приписи п.8.6 договору, пеня має обчислюватися з 23.10.2018р. по 19.10.2020р. (дата визначена позивачем) і її розмір за вказаний період становить 84533,64 грн.

Нарахування пені в сумі 460,64 грн., за період з 20 по 22 жовтня 2018 (84994,28 грн. - 84533,64 грн.) є безпідставним та неправомірним.

Відповідач за первісним позовом у поясненні від 04.11.2021р. просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені.

За правилами ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для вимог про стягнення штрафу та пені встановлена позовна давність тривалістю в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України).

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ч.2 ст.260 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Згідно відтиску поштового штемпеля позивач за первісним позовом звернувся до суду 17.06.2021р., тому позовні вимоги про стягнення пені за період з 23.10.2018р. по 17.06.2020р. в сумі 78264,90 грн. заявлені поза межами строку позовної давності, та задоволенню не підлягають.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості 155678,40 грн., що становить 15567,84 грн. на підставі п.8.3 договору, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість.

Разом з тим, враховуючи приписи п.8.3 і додатків №№1-3 до договору щодо строків оплати поставленого товару, право на нарахування 10% штрафу виникає у постачальника на 31 день після спливу строку для оплати товару, визначеного у додатках.

Таким чином, оскільки останнім днем проведення оплати є 22.10.2018р., право на нарахування штрафу у позивача за первісним позовом виникло 23.11.2018р.

Виходячи з приписів ч.2 ст.258 ЦК України, річний строк позовної давності для вимог про стягнення штрафу закінчився 23.11.2019р.

За таких обставин, оскільки строк позовної давності щодо вимог про стягнення 10% штрафу в сумі 15567,84 грн., сплинув, тому суд відмовляє в задоволенні первісного позову в цій частині.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 250783,08 грн., з яких: 155678,40 грн. заборгованості за договором поставки, 74438,96 грн. 24% річних, 14396,98 грн. інфляційних та 6268,74 грн. пені.

Суд відмовляє в задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення 460,64 грн. пені та 307,09 грн. 24% річних за безпідставністю її нарахування, 78264,90 грн. пені та 15567,84 грн. штрафу, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення первісного позову на суму 250486,27 грн, на відповідача - ПП "Кам`янобрідське" покладається судовий збір в сумі 3761,75 грн.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні зустрічного позову, відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача за зустрічним позовом у вигляді судового збору в сумі 2270,00 грн. покладаються на позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач за первісним позовом надав суду копії: договору про надання правової допомоги №95/21 від 17.02.2021р., укладеного з адвокатським бюро "Дубок і партнери", фіскального чеку від 31.05.2021р. про сплату 3000,00 грн., ордеру адвоката від 31.05.2021р., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001082 від 12.07.200719р. (а.с.16-20).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Слід вказати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У зв`язку з відсутністю детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд не вбачає можливим перевірити перелік послуг, які надавалися адвокатським бюро, а також співмірність заявлених витрат із наданими послугами.

З огляду на викладене, вимоги позивача за первісним позовом про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Кам`янобрідське" (12511, Житомирська обл., Коростишівський рн., с. Кам`яний Брід )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕНКЕ-АГРО" (12443, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт.Озерне, вул.Авіаційна, 61 кв.18, )

- 155678,40 грн. заборгованості за договором поставки;

- 74438,96 грн. 24% річних;

- 14396,98 грн. інфляційних;

- 6268,74 грн. пені;

- 3761,75 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті первісного позову відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.11.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу за первісним позовом (рек. з повідомл - 12443, Житомирський рн., смт.Озерне, вул.Авіаційна, 61 кв.18)

3 - відповідачу за первісним позовом (рек. з повідомл. - 12511, Житомирська обл., Коростишівський р-н, село Кам`яний Брід)