УХВАЛА

м. Київ

12.11.2021Справа № 910/18372/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику представників сторін

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон Фармінг» (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10Г)

про забезпечення позову до подачі позову

ВСТАНОВИВ:

11.11.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон Фармінг» (позивач) із заявою про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на майно: зерно сої врожаю 2021 року загальною масою 316 600,00 кг, яке належить ТОВ «Трайгон Фармінг», отримане Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на зберігання за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 72, склад №24 за наступними товарно-транспортними накладними:

№ ТТНДата ТТНДержаний номерний знак автомобіля / причепаМаса нетто, кг
А01200101.11.2021НОМЕР_1 / НОМЕР_2 24 460,00
АО 1200201.11.2021НОМЕР_3 / НОМЕР_4 26 240,00
А01200301.11.2021НОМЕР_5 / НОМЕР_6 22 580,00
АО1200401.11.2021НОМЕР_7 / НОМЕР_8 24 720,00
АО 1200502.11.2021НОМЕР_9 / НОМЕР_10 23 780,00
АО 1200602.11.2021НОМЕР_11 / НОМЕР_12 26 000,00
АО 1200701.11.2021НОМЕР_13 / НОМЕР_14 23 540,00
АО1200801.11.2021НОМЕР_15 / НОМЕР_16 23 120,00
АО 1200902.11.2021НОМЕР_26 / НОМЕР_17 25 280,00
А01201002.11.2021НОМЕР_18 / НОМЕР_19 25 900,00
А01201102.11.2021НОМЕР_20 / НОМЕР_21 22 300,00
А01201202.11.2021НОМЕР_22 / НОМЕР_23 23 760,00
А01201302.11.2021НОМЕР_24 / НОМЕР_25 24 920,00
Всього, кг:316 600,00

- заборонити будь-яким особам, до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній справі вчиняти будь-які дії щодо майна - зерна сої загальною масою 316 600,00 кг, отриманого Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на зберігання за накладними та переліком, визначеним в п. 1 прохальної частини цієї заяви, в тому числі, але не виключно, перевезення, видачу, передачу на зберігання будь-яким особам, окрім ТОВ «Трайгон Фармінг» або уповноваженим ним особам.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Як на підставу для забезпечення позову заявник вказує на те, що 01.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАЙГОН ФАРМІНГ» на виконання договору №06/10/2021 про надання транспортно-експедиційних послуг від 06.10.2021 направило заявку до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАЛ СЕРВІС» про надання вантажних транспортних засобів для перевезення зерна сої з Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНГАЇВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕЛЕВАТОРПРОМ». 02.11.2021 на територію ТОВ «СИНГАЇВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» на виконання замовлення ТОВ «ТРАЙГОН ФАРМІНГ» прибули транспортні засоби від Перевізника ТОВ «ТРАЛ СЕРВІС». Вантажні транспортні засоби були завантажені зерном сої та вирушили за зазначеним в накладних місцезнаходженням Вантажоотримувача - ТОВ «УКРЕЛЕВАТОРПРОМ», до місця розвантаження за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 52/1 б. Проте, відповідний вантаж до ТОВ «УКРЕЛЕВАТОРПРОМ» за адресою: місто Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 6.52/1 не прибув.

Заявник зазначає, що як стало відомо, вищевказані вантажні транспортні засоби здійснили зупинку в місті Умань Черкаської області, де невідомі особи надали водіям інші товарно-транспортні накладні, за змістом яких вантажовідправником зерна сої, що перевозиться, вже було зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ОЙЛ», а отримувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-РЕСУРС-ХОЛДИНГ», пунктом призначення доставки зерна вказано: Одеська обл., місто Чорноморськ, склад № 24, вул. Сухолиманська, 72.

У заяві вказано, що на даний час належне ТОВ «ТРАЙГОН ФАРМІНГ» зерно сої відвантажене на елеватор ТОВ «ЕКО-РЕСУРС-ХОЛДИНГ» і знаходиться там на зберіганні.

Отже, на думку заявника, вказані обставини свідчать про неправомірність дій вказаних товариств відносно майна ТОВ «ТРАЙГОН ФАРМІНГ» без наявності на те фактичних та юридичних підстав.

Заявник вказує, що дії щодо розпорядження відповідачами сільськогосподарською продукцією (продаж, передача на зберігання третім особам тощо) очевидно зроблять неможливим виконання рішення суду в цій справі, оскільки зерно вже не перебуватиме в володінні ТОВ «Агрофірма Ойл», що матиме наслідком позбавлення ТОВ «Трайгон Фармінг» можливості повернути це майно від останнього, так як воно вже перебуватиме у володінні нових власників/володільців. Враховуючи ж специфіку відповідного майна, невжиття заходів забезпечення позову може також призвести до знецінення цього майна.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів та свідома несплата боргу підприємством, яке здійснює господарську діяльність, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Відповідно до статті 86 ГПК України, cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, судом має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, суд зауважує, що застосування заходів забезпечення позову може мати місце лише за наявності підстав, викладених у законі.

При подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обґрунтувати звернення із заявою відповідними доказами, що підтверджують необхідність вжиття відповідних заходів.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Натомість заявником не доведено суду обґрунтованості заявлених вимог, оскільки в матеріалах заяви відсутні докази вчинення позивачем дій, що по`вязані із захистом майна (зерна сої) (звернення до поліції, акти з перевізником про втрату (викрадення) майна, повідомлення ТОВ «Укрелеваторпром» про неотримання зерна сої, тощо), з яких Суд би мав можливість дійти висновку про пов`язаність товарно-транспортних накладних, оформлених ТОВ «Трал Сервіс» та ТОВ «Агрофірма Ойл», зазначеними у вказаних накладних як перевізниками, та про факт неотримання ТОВ «Укрелеваторпром» зерна сої.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 135,00 грн, за подання заяви про забезпечення позову залишається за заявником.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон Фармінг» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ