РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 м. КиївСправа № 915/1544/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМХІМСКЛО";

до відповідача-1: територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві;

до відповідача-2: прокуратури Миколаївської області;

про: стягнення 1.214.200,00 грн.

Суддя Балац С.В.

в.о. секретаря судового засідання Просов В.М.

Представники:

позивача: не з`явилися;

відповідача-1: не з`явилися;

відповідача-2: Салков Р.В.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМХІМСКЛО" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та прокуратури Миколаївської області про стягнення 114.200,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що слідчий першого слідчого відділу слідчого управління територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві Ватан О.С. постановою від 12.09.2019 закрив кримінальне провадження № 0000047 від 06.03.2017 про вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївської області Костіковим П.О. за ознаками ч. 3 ст. 382 КК України, за заявою позивача, яке є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. В подальшому слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Павлова Ж.П. ухвалою від 07.09.2020 у справі № 487/7474/19 скасувала вказану постанову слідчого ДБР.

Позивач зазначає, що орган досудового розслідування і прокуратура при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні своїми незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю завдали позивачу майнову шкоду, з оплати юридичної допомоги, яка була надана останньому в період з 10.03.2017 по вересень 2020 в сумі 14.200,00 грн, та моральну шкоду, яку позивач оцінює у 100.000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.12.2020 № 915/1544/20 вказану позовну заяву передано за підсудністю до господарського суду м. Києва з підстав, викладених у зазначеній ухвалі.

До господарського суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній збільшив позовні вимоги до 1.214.200,00 грн., з яких: 14.200,00 грн. - грошові кошти у вигляді майнової шкоди з оплати юридичної допомоги та 1.200.000,00 грн. - моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2021 № 915/1544/20 вказану позовну заяву повернуто заявнику на підставі ч. 4 ст. 174, ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 ухвалу від 02.03.2021 № 915/1544/20 скасовано, позов № 915/1544/20 передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/1544/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 23.06.2021.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що сама лише наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Також в поданому відзиві відповідач-2 зазначає, що суб`єкту господарювання не може бути заподіяно моральну шкоду, оскільки здатність відчувати моральні страждання за своєю правовою природою може належати тільки людині.

До господарського суду надійшло клопотання відповідача-1 про проведення підготовчого засідання без участі представника останнього.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що винесення постанов про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для відшкодування шкоди позивачу та не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями слідчих органу досудового розслідування та настання шкоди. Також в поданому відзиві відповідач-1 зазначає, що шкода внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування може бути завдана виключно фізичній, а не юридичній особі.

В підготовчих засіданнях 23.06.2021 та 19.07.2021 оголошено перерви до 19.07.2021 та до 25.08.2021 відповідно.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що посилання відповідача-1 на практику Верховного Суду є помилковим, оскільки в таких справах розглядалися інші обставини. Також позивач зазначив про ігнорування відповідачем-1 фактичних обставин.

В підготовчому засіданні 25.08.2021 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.09.2021.

В судових засіданнях 13.09.2021 та 04.10.2021 суд на місці ухвалив: відкласти судові засідання на 04.10.2021 та на 01.11.2021 відповідно.

До господарського суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі останнього.

В судовому засіданні 01.11.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представника відповідача-2 по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.06.2016 у справі № 487/3036/15-к (провадження № 1-кс/487/545/16 скаргу позивача на бездіяльність слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області задоволено частково, встановлено строк виконання слідчим СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000929 протягом одного місяця.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.03.2017 у справі № 487/3036/15-к (провадження № 1-кс/487/395/17) скаргу позивача на постанову старшого слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 23.02.2017 № 0000929 задоволено частково, постанову старшого слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 23.02.2017 № 0000929 - скасовано.

Ухвалою слідчого судді центрального районного суду м. Миколаєва від 14.09.2018 у справі № 490/5417/17 (провадження № 1-кс/490/1699/2018) скаргу позивача задоволено, постанову старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області від 26.09.2017 про закриття кримінального провадження від 06.03.2017 № 0000047 - скасовано.

Постановою слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 12.09.2019 закрито кримінальне провадження від 06.03.2017 № 0000047 від 06.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 382 КК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївської області Костікова П.О. на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діяннях останнього складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.09.2020 у справі № 487/7474/19 (провадження № 1-кс/487/3310/20 скаргу позивача на постанову слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 12.09.2019 задоволено, вказану постанову - скасовано.

Між позивачем, як замовником, та адвокатом Бєліковим В.Г. укладено договір про надання правової допомоги адвокатом від 10.03.2017 № б/н, відповідно до предмету якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу позивачу у відновленні його прав, які будуть порушені правоохоронними органами при проведенні досудового розслідування кримінального провадження від 06.03.2017 № 0000047.

Актом приймання-передачі до вказаного договору від 01.10.2020 № б/н сторони названого договору засвідчили факт прийому позивачем наданих адвокатом юридичних послуг з 10.03.2017 по 01.10.2020 в сумі 14.200,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 01.10.2020 № 66 позивачем сплачено на користь адвоката Бєлікова В.Г. грошові кошти в сумі 14.200,00 грн. за договором про надання правової допомоги адвокатом від 10.03.2017 № б/н.

Позивач стверджує, що відповідачі, як органи досудового розслідування при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні своїми незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю завдали позивачу майнову шкоду.

Приймаючи до уваги вказані обставини позивач звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідачів 1.214.200,00 грн., з яких: 14.200,00 грн. - грошові кошти у вигляді майнової шкоди з оплати юридичної допомоги та 1.200.000,00 грн. - моральної шкоди.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписами пункту 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювана збитків;

- причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Приписами статті 1174 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

При цьому сам факт винесення слідчим суддею процесуальної ухвали, якою за результатами розгляду скарги позивача зобов`язано відповідача внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Вказана правова позиція також закріплена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 у справі № 638/8636/17-ц (провадження № 61-40480 св 18).

Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" врегульовує правовідносини відшкодування шкоди, завданої виключно громадянинові внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності, його дія не розповсюджується на потерпілих осіб, зокрема юридичних, яким завдано шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування за заявою таких осіб.

Вказана правова позиція також закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).

Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується, у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. Якщо ж це питання суд не вирішив, сторона кримінального провадження має можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку.

Вказана правова позиція також закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400 цс 18).

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідачів грошових коштів у вигляді майнової шкоди з оплати юридичної допомоги в сумі 14.200,00 грн. задоволенню не підлягає.

Приписами частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зокрема, визначено наступне:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків .

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач звертаючись з вимогою про стягнення з відповідачів суми моральної шкоди не зазначив як розрахунку такої суми так і обґрунтованості завдання позивачу такої моральної шкоди.

Таким чином, позовні вимога про стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 1.200.000,00 грн. - моральної шкоди є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи викладені вище обставини та в їх сукупності суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки питання розподілу процесуальних витрат, які позивачем заявлені до стягнення у даній справі, має бути вирішено у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. При цьому, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" врегульовує правовідносини відшкодування шкоди, завданої виключно громадянинові внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності, його дія не розповсюджується на потерпілих осіб, зокрема юридичних. Водночас, заявлена до стягнення сума моральної шкоди не містить ні розрахунку ні належного обґрунтування.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11 листопада 2021 року

Суддя С.В. Балац