УХВАЛА

19 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 916/158/21

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

суддя-доповідач О. О. Мамалуй

розглянувши матеріали касаційної скарги кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021р.

у складі колегії суддів: В. В. Бєляновський - головуючий, К. В. Богатир, І. Г. Філінюк

та на рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2021р.

суддя: С. В. Літвінов

за позовом ОСОБА_1

до кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка"

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка "Промислово-фінансова спілка" звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021р. та на рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2021р. у справі №916/158/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. ст. 290, 291 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у поста-нові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

З тексту касаційної скарги вбачається, що скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України - відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд звертає увагу, що при поданні касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити щодо якої саме конкретної, чітко визначеної норми матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина, тощо, якої статті та якого нормативно-правового акту), на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду та які саме норми права порушені чи неправильно застосовані судами.

Проте, вказуючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, скаржник не зазначає, щодо якої конкретно норми відсутній відповідний висновок.

Саме лише посилання скаржника на те, що скарга подається на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України без належного обґрунтування цієї підстави, не можна вважати таким, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до ст. 291 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Проте до скарги не додано доказів на підтвердження надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 5 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги.

Верховний Суд вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення зазначених вище недоліків, а саме для зазначення належного обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та для надання доказів надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2021р. та на рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2021р. у справі №916/158/21 залишити без руху.

2. Надати кредитній спілці "Промислово-фінансова спілка" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Попередити кредитну спілку "Промислово-фінансова спілка" про те, що неусунення недоліків скарги протягом установленого строку є підставою для її повернення скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду О. О. Мамалуй