ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" листопада 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1014/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Н.Церковної розглянувши заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 99 137,46 грн

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 99 137,46 грн заборованості за кредитним договором (заява про надання кредиту №011/17530/754547). Разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме: житловий будинок загальною площею 82,2 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :06:003:0071 площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована за адресою: АДРЕСА_2. Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання кредитних зобов`язань, а заявлені вимоги мають значний розмір. На переконання заявника, накладення арешту на вказане майно відповідача є адекватним способом запобігання можливим порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів банку з боку позичальника при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається: у т.ч. одночастно з пред`явленням позову.

За змістом ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, у т.ч. накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той же час, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, з якими приписи ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи заявника у даному випадку є лише його оціночними судженнями, побоюваннями, що не підтверджені належними засобами доказування, та не можуть бути прийняті судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду по даній справі.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 Господарського процесуального кодексу України з моменту її підписання - 16.11.2021 року та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.ст.254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Н.Церковна