ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Справа № 902/17/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Василишин А.Р.

суддя Олексюк Г.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера" на рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 (суддя Маслій І.В., повний текст рішення складено 31.05.2021 р.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях

до товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера"

про стягнення 40691,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях до товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера" про стягнення 40691,23 грн. задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях в дохід Державного бюджету України за договором оренди державного майна від 30.11.2018 р. №1993-НМ борг з орендної плати у розмірі 17859 грн., 1785,90 грн. штрафу та 1014,80 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 17861,51 грн. орендної плати та 1786,17 грн. штрафу. Позов в частині стягнення 1398,65 грн. пені залишено без розгляду.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що для застосування ч.6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою є наявність обставин за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження заборони на здійснення відповідачем господарської діяльності та відповідно використання орендованого приміщення для такої діяльності відповідачем не надано. Суд звертає увагу на те, що обмеження встановлені карантином та припинення фінансування проекту будівництва ГЕС інвестором не позбавляє відповідача права доступу до орендованого майна та його використання.

Посилання відповідача на те, що у зв`язку з запровадженням карантинних заходів з 12.03.2020 р. та встановлення КМУ України відповідних обмежень відповідач призупинив свою діяльність не є безумовною підставою настання форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах щодо оренди державного нерухомого майна, оскільки, має бути оцінено неможливість саме фактичного використання орендованого майна відповідачем у сукупності з усіма обставинами. Крім того, відповідачем не надано до суду сертифікату виданого Торгово-промисловою палатою України за період заборгованості, який засвідчував би форс-мажорні обставини.

Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення орендної плати на 50% відповідно до положень п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 р. «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» та додатку 2 до вказаної постанови.

Перевіривши розрахунок заборгованості за договором, з урахуванням переплати у сумі 2,56 грн. та без урахування завдатку у сумі 3663 грн., суд встановив, що стягненню підлягає орендна плата у розмірі 17859 грн..

Оскільки судом визнано обґрунтованим зменшення орендної плати, то нарахування штрафних санкцій здійснюється на суму боргу з урахуванням цього зменшення. А тому, з огляду на те, що факт відсутності розрахунків між сторонами відповідач не заперечує, позов в частині стягнення 10% штрафу підлягає частковому задоволенню у сумі 1785,90 грн..

Разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 1398,65 грн. залишені судом без розгляду з огляду на відсутність розрахунку її розміру, що унеможливлює перевірку судом обґрунтованості заявленої позивачем пені.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Енерго-Сфера" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що з 17.03.2020 р. введено в дію обмеження на провадження господарської діяльності постановою Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., тому за період з 17.03.2020 р. по 01.04.2020 р. наявні достатні підстави для звільнення відповідача від сплати за оренду державного майна в силу вимог ч. 6 ст. 762 ЦК України.

В період з 02.04.2020 р. по 15.07.2020 р. ТОВ «Енерго-Сфера», з урахуванням звернення 07.04.2020 р. до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, підлягає звільнено від нарахування орендної плати на підставі чинної на той час редакції п.14 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. та Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року.

А з 16.07.2020 року, враховуючи нерозглянуте звернення від 07.04.2020 р. та наступні звернення до позивача від 17.09.2020 р. та 18.09.2020 р., котрі стосувалися спірного періоду, за відсутності доказів понесення витрат на утримання майна позивачем та третьою особою, підставою для відмови у задоволенні позову є чинна редакція п. 14 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що відповідач не довів зупинення господарської діяльності та не використання орендованого майна внаслідок карантинних обмежень, хоча цей факт засвідчено наданими до суду відповідною довідкою відповідача від 18.09.2020 р. та фінансовою звітністю, згідно якої зменшено розмір власного капіталу, збільшено довгострокові зобов`язання, зменшено розмір чистого прибутку. Звертає увагу суду на те, що позивач не виконав свої обов`язки, не провів перевірки стану орендованого майна та його використання, а також не склав відповідні акти, а тому вважає, що позивачем не доведено використання орендованого майна відповідачем.

На підставі вищевикладеного апелянт вважає, що ТОВ «Енерго-Сфера» підлягало повністю звільненню від сплати орендної плати за спірний період.

12.10.2021 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях було подано відзив на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера", в якому, з підстав викладених у ньому, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, а також приписи абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера" на рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.11.2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області (код 13327990), правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій області (код 42964094) (орендодавець), та товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-Сфера» (орендар) укладено договір оренди від 30.11.2018 р. №1993-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір) (а.с.10-17).

Відповідно до п.1 вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - гідротехнічну споруду - греблю ставу Кривошия (інв.№1104), у складі якої: - «А» гребля ставу Кривошия; - «Б» відкритий шлюз-резервуар №1; - «В» відкритий шлюз-резервуар №2, за адресою: Вінницька обл., Хмільницький р-н, с. Кривошиї, вул. Гагаріна, 45-Б (далі - орендоване майно), що перебуває на балансі державного підприємства «Укрриба» (ідентифікаційний ) (далі - балансоутримувач) і є державною власністю. Вартість орендованого майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, станом на 30.06.2018 р. і становить 406774,00 грн.

Орендар вступає у строкове платне користування орендованим майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання акту приймання-передавання, погодженого з орендодавцем (п.2.1. договору).

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому наявна інформація про індекс інфляції) жовтень 2018 р. 5232,13 грн. Орендна плата за перший місяць оренди (листопад 2018 р.) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2018 р. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць із врахуванням положень чинного законодавства. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Державної служби статистики України (п.п. 3.1.- 3.3 договору).

Орендна плата перераховується орендарем щомісяця у співвідношенні 70 (сімдесят) відсотків до Державного бюджету України та 30 (тридцять) відсотків на рахунок балансоутримувача не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця наступного за звітним, у сумі, визначеній відповідно до пунктів 3.1 - 3.3 цього договору, відповідно до пропорцій розподілу, установлених чинним законодавством України і чинних у звітному періоді, за який здійснюється платіж (п. 3.6. договору).

Орендар зобов`язаний, зокрема, щомісячно, не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, сплачувати орендну плату. Сума орендної плати на індекс інфляції коригується орендарем самостійно (п. 5.3. договору).

У разі несвоєчасної та не в повному обсязі сплати орендної плати орендарем, на суму заборгованості орендодавцем та балансоутримувачем нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період існування заборгованості, за кожний день прострочення, до моменту повного погашення заборгованості. У випадку, якщо у орендаря утворюється заборгованість перед бюджетом, що дорівнює або перевищує розмір трьох місяців орендної плати, орендарю нараховується штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від такої суми заборгованості, який підлягає сплаті на рахунок кредитора. У разі збільшення суми заборгованості, на яку нараховано штраф, орендарю додатково нараховується штраф на різницю відповідної заборгованості (п. 9.2. та 9.3. договору).

Цей договір укладено строком на 5 років, що діє з 30 листопада 2018 року до 30 листопада 2023 року включно (п. 10.1. договору).

Згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 30.11.2018 р. балансоутримувач передав, орендар прийняв, а орендодавець погодився передати на термін оренди нерухоме майно гідротехнічну споруду греблю ставу Кривошия (інв №1104), у складі якої: - «А» гребля ставу Кривошия; - «Б» відкритий шлюз-резервуар №1; - «В» відкритий шлюз-резервуар №2, за адресою: Вінницька обл., Хмільницький р-н, с. Кривошиї, вул. Гагаріна, 45-Б, що перебуває на балансі державного підприємства «Укрриба».

З метою досудового врегулювання спору, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій області на адресу боржника направлено лист-попередження №11-3/2392 від 01.09.2020 р. про необхідність сплати заборгованості з орендної плати в розмірі 19762,71 грн., пені у сумі 543,15 грн. та штрафу 1976,28 грн..

Оскільки, станом на 31.12.2020 р. ТОВ "Енерго-Сфера" заборгувало Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях за договором оренди від 30.11.2018 р. 35720,51 грн., позивачем була нарахована пеня за період користування майном у сумі 1398,65 грн. та 3572,07 грн. штрафу.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача з орендної плати, пені та штрафу позивачем було надано витяг з інформаційно-пошукової системи «Етап-Оренда» по договору оренди від 30.11.2018 р. №1993-НМ станом на 31.12.2020 року (а.с.21).

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Частиною 1 та 5 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Колегією суддів встановлено, що доводи скаржника передусім зводяться до того, що постановою КМУ №215 від 16.03.2020 р. з 17.03.2020 р. введено в дію обмеження на провадження господарської діяльності, а тому наявні достатні підстави для звільнення його повністю від сплати орендної плати за спірний період в силу вимог ч.6 ст.762 ЦК України, а також чинних на той час редакцій п.14 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Оцінюючи такі доводи відповідача колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Відповідно до приписів частин четвертої, шостої статті 762 ЦК України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 р. №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 р., розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 р. № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 р. № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020 р., пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 ГК України, частин четвертої та шостої статті 762 ЦК України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020 р., пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді".

У постанові Верховного Суду від 08.07.2021 р. у справі №910/8040/20 викладено такі висновки щодо питання застосування приписів частини шостої статті 762 ЦК України у контексті пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: "у частині шостій статті 762 ЦК України відсутній вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження".

У пункті 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі №910/7495/16 зазначено, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Відтак, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, відповідач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №914/1248/18, №914/2264/17, №910/13158/20.

При цьому звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

У свою чергу, колегією суддів встановлено, що відповідачем не надано належних доказів того, що він був позбавлений можливості взагалі користуватися орендованим майном та у нього був відсутній доступ до орендованої ним гідротехнічної споруди.

Апеляційний суд критично оцінює посилання відповідача на те, що у зв`язку із запровадженням карантину ним було зупинено здійснення своєї господарської діяльності та відповідно орендоване майно ним не використовувалось, що підтверджується довідкою ТОВ «Енерго-Сфера» від 17.09.2020 р. та фінансовою звітністю відповідно до якої зменшився розмір власного капіталу та чистого прибутку, збільшено довгострокові зобов`язання, оскільки вказані докази не доводять об`єктивної неможливості використання ним об`єктів оренди, а відповідно до положень ч.1 ст.286 ГК України орендна плата сплачується орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності.

Крім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215, якою внесено зміни до постанови від 11.03.2020 р. №211, заборонено з 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності позивача є, зокрема: 35.11 виробництво електроенергії (основний); 03.22 прісноводне рибництво (аквакультура); 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 35.12 Передача електроенергії; 35.13 Розподілення електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 41.10 Організація будівництва будівель; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

Пунктом 1.2. договору оренди нерухомого майна від 30.11.2018 р. встановлено, що майно передається в оренду з метою риборозведення та розміщення (відновлення) електростанції.

Апеляційним судом встановлено, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України 16.03.2020 №215 та в інших редакціях, що діяли в спірний період) не розповсюджується на відповідача та не забороняла йому проводити свою господарську діяльність з використанням орендованого майна з метою визначеною договором оренди.

Оскільки відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неможливості використання ним орендованого майна з незалежних від нього причин, колегія суддів вважає відсутніми законні підстави для звільнення товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера" у повному обсязі від сплати орендної плати за спірний період на підставі ч.6 ст.762 ЦК України.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» №611 від 15.07.2020 р. врегульовані деякі питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, зокрема у абзаці 1 підпункту 2 пункту 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

За змістом пункту 2 додатку № 2 до Постанови № 611 "Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків", до цього переліку включено вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах).

Відповідно до ч.3 ст. 55 ГК України суб`єктами малого підприємництва є юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Колегією суддів беззаперечно встановлено, що подані відповідачем довідка вих. №17/09-20 від 17.09.2020 р. та фінансова звітність у своїй сукупності свідчать про те, що ТОВ «Енерго-Сфера» в силу приписів ч.3 ст. 55 ГК України є суб`єктом малого підприємництва, а тому відповідно до підпункту 2 пункту 1 Постанови КМУ №611 має право на зменшення розміру орендної плати на 50 відсотків.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Оскільки Постанова № 611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

Враховуючи звернення відповідача листом від 17.09.2020 р. №11 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях про перерахунок орендної плати (а.с.55), господарський суд Вінницької області дійшов правильного висновку, що згідно Постанови КМУ №611 починаючи з дати встановлення карантину, нарахування орендної плати за договором підлягає здійсненню у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

З урахуванням положень ч.1 ст.269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 в частині відмови у стягненні 1786,17 штрафу, Північно-західним апеляційним господарським судом не переглядається.

Разом з тим, щодо залишення судом першої інстанції без розгляду позову в частині стягнення 1398,65 грн. пені апеляційний господарський суд вважає за необхідне вказати наступне.

Зокрема, положеннями частини 1 статті 226 ГПК України визначено, що суд залишає позов без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 7) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього ж суду інший позов (позови) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 11) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до ч.3, 4 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позовна заява та додані до неї документи не містять обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення пені, а з наданої роздруківки інформаційно-пошукової системи «Етап-Оренда» по договору оренди від 30.11.2018 р. №1993-НМ не можливо встановити періоди нарахування пені, що унеможливлює перевірку судом правильності нарахування позивачем пені. Тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведення позивачем заявленого до стягнення розміру пені.

Однак, з огляду на відсутність виключних підстав визначених ч.1 ст. 226 ГПК України, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про залишення позовних вимог в частині стягнення 1398,65 грн. пені без розгляду. Натомість недоведення позивачем заявленого ним до стягнення розміру пені та відсутність розрахунків її розміру є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Згідно ч.4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

В силу приписів п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позову в частині стягнення 1398,65 грн. пені, колегією суддів встановлено наявність підстав для скасування рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 в цій частині та прийняття нового рішення, яким в задоволенні позову в частині стягнення 1398,65 грн. пені відмовити.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з наведених скаржником підстав, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сфера" на рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 в частині залишення без розгляду позову про стягнення 1398,65 грн. пені скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову в частині стягнення 1398,65 грн. пені відмовити.

3. В решті рішення господарського суду Вінницької області від 20.05.2021 р. у справі №902/17/21 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" листопада 2021 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Олексюк Г.Є.