УХВАЛА

09 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 915/1260/20

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Ткаченко Н.Г. - головуючого, Селіваненка В.П., Дроботової Т.Б., Булгакової І.В., Баранця О.М., Львова Б.Ю., Васьковського О.В., Уркевича В.Ю.

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021

у справі № 915/1260/20

за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

до Приватного підприємства "Дикий Сад"

про врегулювання розбіжностей за договором, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Дикий Сад" (далі - Відповідач), в якій просило суд врегулювати розбіжності за договором з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" від 01.09.2019 № 02/118 (далі - Договір) та викласти пункти 2,1 та Додаток № 2 до Договору в редакції Позивача, викладеній в позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на ст. ст. 6, 11 ЦК України, ст. ст. 20, 179, 181, 184 ГК України та мотивовано тим, що при укладенні Договору не врегульовані розбіжності щодо пункту 2.1. Договору та Додатку №2 до Договору, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з позовом про викладення вказаних пунктів у своїй редакції.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2021 у справі № 915/1260/20 позов задоволено. Вирішено пункт 2.1 Договору вважати укладеним в наступній редакції: " 2.1. Ціна договору становить 11 042,35 грн. (одинадцять тисяч сорок дві грн. 35 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2 208,47 грн. (дві тисячі двісті вісім грн. 47 коп.), всього 13 250,82 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят грн. 82 коп.) з ПДВ на місяць користування згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (Додаток №2), що є невід`ємною частиною цього Договору". Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго"" до Договору №02/118 від 01.09.2020, визнано укладеним в наступній редакції: "У верхній таблиці Додатку № 2 до Договору в графі 3 Розмір щомісячної плати за доступ до елементу електроенергетики (з ПДВ): 14,17; в преамбулі Додатку №2 до Договору: Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг по Договору становить 11 042,35 грн. (одинадцять тисяч сорок дві грн. 35 коп.), окрім цього 20 % ПДВ у сумі 2 208,47 грн. (дві тисячі двісті вісім грн. 47 коп.), всього 13 250,82 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят грн. 82 коп.) з ПДВ на місяць; у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі Ціна без ПДВ, грн.: 11,81; у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі Сума, грн. (за місяць): 11 042,35; у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі Сума: 11 042,35; у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі ПДВ: 2 208,47; у таблиці Додатку № 2 до Договору в графі Разом з ПДВ: 13 250,82".

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 915/1260/20 (колегія суддів: Разюк Г.П. - головуючий, Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.) рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2021 скасовано, в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, АТ "Миколаївобленерго" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2021 у справі № 915/1260/20 - залишити без змін.

Підставою касаційного оскарження судового рішення Позивач зазначив п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

АТ "Миколаївобленерго" зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.09.2020 у справі № 920/410/19.

Також, на думку Позивача, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 № 622.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги АТ "Миколаївобленерго" у справі № 915/1260/20 визначено склад колегії суддів: Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Бакуліна С.В., що підтверджується витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.06.2021.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 915/1260/20 за касаційною скаргою АТ "Миколаївобленерго" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021; призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.08.2021 о 10:50.

У зв`язку з відпусткою судді Бакуліної С.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги АТ "Миколаївобленерго" у справі № 915/1260/20 визначено склад колегії суддів: Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кролевець О.А., що підтверджується витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.08.2021.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.08.2021 оголошено перерву в розгляді касаційної скарги АТ "Миколаївобленерго" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 915/1260/20 до 05.10.2021 до 11:15.

У судовому засіданні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 05.10.2021 оголошено перерву до 12.10.2021 до 10:00.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2021 (колегія суддів: Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кролевець О.А.) справу № 915/1260/20 Господарського суду Миколаївської області разом із касаційною скаргою АТ "Миколаївобленерго" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 та доданими до неї документами передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі ч. 2 ст. 302 ГПК України з огляду на існування протилежних правових позицій Верховного Суду при вирішення тотожних спорів, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики та у зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступити від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 15.09.2021 у справі № 915/1162/20.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги АТ "Миколаївобленерго" у справі № 915/1260/20 визначено суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), Селіваненко В.П., Дроботова Т.Б., Булгакова І.В., Баранець О.М., Львов Б.Ю., Васьковський О.В., Кібенко О.Р., Уркевич В.Ю., що підтверджується витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.10.2021.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи № 915/1260/20 об`єднаною палатою з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та було зазначено вище, позовні вимоги у справі, яка розглядається, обґрунтовані тим, що при укладенні Договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" від 01.09.2019 № 02/118 сторонами не були врегульовані розбіжності щодо пункту 2.1. Договору та Додатку №2 до Договору, у зв`язку з чим АТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом про викладення вказаних пунктів у своїй редакції.

Рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, мотивовано тим, що оскільки АТ "Миколаївобленерго" не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, останнім правомірно відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж", сформовано та визначено розмір плати за доступ до елементів інфраструктури на рівні, встановленому в цьому Законі, тобто 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати (станом на 01.01.2020 - 4723,00 грн.) за одну опору на місяць, що становить 14,17 грн. з ПДВ.

При цьому, суд першої інстанції послався на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 29.09.2020 у справі № 920/410/19.

Водночас, апеляційний господарський суд не погодився з рішенням суду першої інстанції та дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження додаткових витрат АТ "Миколаївобленерго" на експлуатацію 1 км ПЛ 0,4кВ, наявність яких відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" є обов`язковою для визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, та не містять доказів того, що чинним законодавством передбачена відсутність обов`язку АТ "Миколаївобленерго" вести облік витрат на елементи інфраструктури. Апеляційний суд зазначив про відсутність підстав здійснювати розрахунок плати за доступ до об`єкта інфраструктури на рівні 11,81 грн без ПДВ (14,17 грн. з ПДВ) за одну опору на місяць відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж ".

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

За наявності вищезазначених умов справа може бути передана на розгляд об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з ч.4 ст. 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи підстави для передачі справи № 915/1260/20 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, пославшись на необхідність забезпечення єдності та сталості судової практики, колегія суддів зазначила про те, що під час розгляду даної справи було виявлено, що в ухвалених рішеннях Верховного Суду (постанова від 29.09.2020 у справі № 920/410/19 та постанова від 15.09.2021 у справі № 915/1162/20) у подібних правовідносинах під час вирішення спорів про врегулювання розбіжностей по договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики були викладені протилежні правові позиції.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу може складатися з одноразової та/або періодичної плати. Періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом.

Розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється договором з доступу згідно з Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідно до цього Закону.

Так, у справі № 920/410/19 предметом позову були вимоги позивача (Товариства) до відповідача (Підприємця) про врегулювання розбіжностей по договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, з проханням до суду викласти спірні пункти договору, а також параграф 1 додатку № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики", параграф 6 додатку № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики" (додаток № 2) у редакції, запропонованій Товариством.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 29.09.2020 погодився з ухваленими у справі судовими рішеннями, якими позовні вимоги задоволено частково, а саме пункти 3, 4, 30 договору та додаток № 2 визнано укладеними у редакції Товариства, а пункт 29 договору визнано укладеними у редакції Підприємця.

Рішенням суду першої інстанції у зазначеній справі № 920/410/19 встановлено, що ПАТ "Сумиобленерго" під час розгляду справи в суді першої інстанції подало відповідь на відзив, в якій зазначило, що позивач не веде окремий облік витрат на кожний елемент інфраструктури електроенергетики. Розмір плати за доступ визначений у договорі на підставі наказу ПАТ "Сумиобленерго" від 12.03.2019, що був виданий відповідно до ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" з урахуванням п. 5 розділу III Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики та запропонована позивачем редакція пунктів 4, 29, 30 не суперечить чинному законодавству. Також, в ході розгляду вказаної справи в суді першої інстанції позивачем було подано клопотання, в якому він зазначив, що, самостійно, опора, як елемент інфраструктури об`єкта доступу в розумінні вказаного Закону, не виступає як об`єкт основних засобів в бухгалтерському обліку позивача. Навіть якщо б позивач здійснював окремий облік витрат на опори, розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу складав би 13,95 грн., у зв`язку з чим позивач просив долучити до справи відповідні розрахунки.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.09.2020 у справі № 920/410/19, у зв`язку з тим, що Товариство не веде окремого обліку витрат на елементи інфраструктури електроенергетики, тому плата за доступ Товариством визначена відповідно до розміру, встановленого ч. 7 ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" - 0,3 відсотка мінімальної заробітної плати за одну опору - елемент будь-якої інфраструктури об`єкта доступу, у тому числі опору лінії електропередачі, на місяць, тому вимоги Товариства щодо викладення пункту 3 договору та додатку № 2 до нього у редакції Товариства є правомірними та обґрунтованими.

Водночас, як зазначає колегія суддів в ухвалі про передачу справи на розгляд об`єднаної палати, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.09.2021 у справі № 915/1162/20 були сформовані протилежні правові висновки.

Так, предметом судового розгляду у справі № 915/1162/20 були позовні вимоги позивача (Товариства) до відповідача (Підприємства) про врегулювання розбіжностей за договором з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить Товариству та вимоги викласти пункти 2.1, 7.1 та преамбулу Додатку № 4 в редакції позивача.

Верховний Суд у постанові від 15.09.2021 у справі № 915/1162/20, погодившись з рішенням апеляційного суду про відмову у задоволенні позову, дійшов висновку, що періодична плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу встановлюється виключно за наявності додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта доступу на утримання елементів, пов`язаних з наданим доступом.

При цьому, враховуючи, що, як встановлено апеляційним судом, матеріали справи не містять та позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених ним додаткових витрат, наявність яких відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" є обов`язковою для визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 915/1162/20 дійшов висновку про відсутність підстав для внесення змін до договору шляхом збільшення розміру періодичної плати.

З викладеного вбачається, що у наведених вище справах встановлені аналогічні обставини нарахування плати за доступ до елементів електроенергетики, водночас, у справі № 920/410/19, на відміну від справи № 915/1162/20, судом встановлено, що матеріали справи містять розрахунки та відомості на підтвердження наявності додаткових витрат підприємства - власника мереж.

Отже, у справах № 920/410/19 та № 915/1162/20, на правові позиції Верховного Суду в яких, вважаючи протилежними, послалась колегія суддів, передаючи дану справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, встановлені різні фактичні обставини, з урахуванням яких суди прийняли відповідні рішення, що не свідчить про різне застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а відтак, і про існування двох протилежних правових позицій Верховного Суду.

Водночас, постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду, відповідною колегією суддів не було також наведено жодних мотивів, з яких необхідно відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 915/1162/20.

У рішенні від 27.09.1990 у справі "Коссі проти Сполученого Королівства" (Cossey v. the United Kingdom, заява № 10843/84, пункт 35) Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча він формально не зв`язаний своїми попередніми рішеннями, відступ від них може бути, наприклад, виправданий з метою забезпечення того, що тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) відображає соціальні зміни та відповідає умовам сьогодення.

У рішенні від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom, заява № 27238/95, пункт 70) Європейський суд з прав людини також наголосив, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Оскільки Конвенція є передусім та в основному системою захисту прав людини, ЄСПЛ має стежити за змінами умов у державі-відповідачі та в інших договірних державах і реагувати, зокрема, на будь-який консенсус між ними як на досягнуті стандарти, до яких слід прагнути.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

З огляду на викладене та за наведених обставин вбачається, що на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/1260/20 передане питання, яке може бути вирішено колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка була визначена автоматизованою системою документообігу суду.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виходить також і з того, що постанова Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 915/1162/20, від правового висновку у якій, передаючи справу на розгляд об`єднаної палати, вважає за необхідне відступити колегія суддів у складі: Вронської Г.О. - головуючого, Губенко Н.М., Кролевець О.А., прийнята Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Кондратової І.Д. - головуючого, Губенко Н.М., Кібенко О.Р., які входять до складу тієї ж палати - судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів, а тому, відповідно, відсутні визначені ч. 2 ст. 302 ГПК України підстави для передачі справи на розгляд саме об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Таким чином, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 302 ГПК України, для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, а відтак, справа № 915/1260/20 за касаційною скаргою АТ "Миколаївобленерго" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 підлягає поверненню відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 301, 302, 303 ГПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Справу № 915/1260/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді- Селіваненко В.П.

Дроботова Т.Б.

Булгакова І.В.

Баранець О.М.

Львов Б.Ю.

Васьковський О.В.

Уркевич В.Ю.