номер провадження справи 32/123/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 Справа № 908/2110/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А. при секретарі Новасардовій І.В., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВО Армаком (69019, м. Запоріжжя, вул. Мира, буд. 5, кв. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 39242701)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032 м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964)

про стягнення 2393835,31 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Ігнатов А.В. довіреність б/н від 25.08.2021.

Від відповідача: Левченко О.О. - довіреність від 02.09.2019

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВО Армаком звернулося до суду з позовом до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція про стягнення 2393836,46 грн., які складаються з 2260240,80 грн. основного боргу за договором № 4/20 (/1-121-11-20-09237 від 09.04.2020) від 23.03.2020, 106093,77 грн. інфляційних втрат та 27501,89 грн. - 3 % річних.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 позовні матеріали № 908/2110/21 передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 26.07.2021 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.08.2021 після усунення недоліків, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2110/21, присвоєний номер провадження 32/123/21, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 14.09.2021.

Ухвалою суду від 14.09.2021 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено до 19.10.2021

Ухвалою суду від 19.10.2021 закрито провадження по справі, справу призначено по суті 04.11.2021.

В судовому засіданні 04.11.2021 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 509, 530, 610, 611, 612, 625, 837 ЦК України, ст., ст. 173-179, 180, 181, 184, 193, 197, 198, 216-220, 222, 230, 232, 317, 319, 321, 322 ГК України. Просив позов задовольнити з урахуванням зменшення позовних вимог, які викладені у відповіді на відзив та стягнути з відповідача на його користь заборгованості за договором № 4/20 (/1-121-11-20-09237 від 09.04.2020) від 23.03.2020 в сумі 2393835,31 грн., а саме: 2260240,80 грн. боргу, 106093,77 грн. інфляційних втрат, 27500,74 грн.- 3% річних.

Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов до суду 25.08.2021, не заперечив факт укладення договору № 4/20 (/1-121-11-20-09237 від 09.04.2020) від 23.03.2020 та підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2020 (31.10.2020), № 2 за грудень 2020 (від 22.12.2020), № 3 за квітень (від 23.04.2021). Зазначив що строк виконання грошового зобов`язання з оплати частини вартості робіт без ПДВ умовами договору встановлений, а строк виконання грошового зобов`язання з оплати частини вартості робіт у прозмірі суми ПДВ умовами договору не встановлений. Відповідач вважає, що строк оплати частини вартості робіт у розмірі суми ПВД наступає з моменту отримання письмової претензії. 05.07.2021 відповідач отримав претензію. Крім того, зауважив, що позивач нарахував окремо на відповідні суми вартості робіт за договором без ПДВ та окремо на відповідні суми вартості за договором в розмірі сум ПДВ. Відповідач вважає, що позивач не правильно визначив дні виконання грошового зобов`язання з оплати частини вартості робіт у відповідних розмірах сум ПДВ: 16.11.2020- ПДІВ в сумі 64175,60 грн. (дата реєстрації податкової накладної: 15.11.2020); 31.12.2020- ПДВ в сумі 228848,40 грн. (дата реєстрації податкової накладної: 30.12.2020); 14.05.2021 ПДВ в сумі 83628,80 грн. (дата реєстрації поаткової накладної: 13.05.2021) Відповідачем також викладені заперечення у визначенні строку нарахування інфляційних втрат та 3% річних. У задоволенні позову просив відмовити.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, вважає що п. 2.3 договору передбачено строк виконання грошового зобов`язання з оплати частини вартості у розмірі суми ПДВ. Також вважає безпідставними заперечення з приводу нарахування втрат від інфляції за неповні місяці. Погодився з запереченнями відповідача щодо трьох відсотків річних на суму 320878,00 грн. (вартість робіт без ПДВ за актом № 1 від 31.10.2020), які нараховані без урахування того, що 2020 є високосним та містить на один день більше, у зв`язку з чим сума 3% річних в розмірі 1,15 грн. нарахована безпідставно і просить суд зменшити суму позову на цю суму і встановити, що ціна позову складає 2393835,31 грн.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВО «Армаком» (Підрядник, позивач) та Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (Замовник) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (Замовник, відповідач) укладений договір № 4/20 (/1-121-11-20-09237 від 09.04.2020) від 23.03.2020, за умовами якого (п. 1.1.) підрядник зобов`язується на свій ризик, в порядку і на умовах визначених цим договором, виконати за завданням замовника наступну роботу: «ДСТУ Б.Д.1.1-1:203 Капітальний ремонт куполу та міжпанельних швів оббудови реакторного відділення № 2» (Код ДК 021:2015-45453000-7 капітальний ремонт і реставрація)».

Договірна ціна робіт згідно з цим договором складає 2248894,00 грн., крім того ПДВ (20%) 449778,80 грн., разом 2698672,80 грн., згідно з протоколом погодження договірної ціни (невід`ємний Додаток № 1 до договору) (п. 2.1.).

Згідно з п. 13.1 договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Додатковою угодою № 6 до договору пункт 13.1. викладено в наступній редакції «Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 30.06.2021 р.»

Відповідно до п. 3.1. договору підрядник зобов`язується виконати роботи в строк: 01 липня 2020 - 30 вересня 2020 року.

Додатковими угодами № 1 від 30.07.2020, № від 27.08.2020, № 4 від 27.10.2020, № 5 від 23.11.2020, № 6 від 17.12.2020 сторони неодноразово узгоджували п. 3.1. щодо строку виконання робіт.

Відповідно до додаткової угоди № 6 від 17.12.2020 пункт 3.1. договору в редакції додаткової угоди № 6 викладено у новій редакції: «Підрядник зобов`язується викоанти роботу в строк: 10 серпня 2020 року-30 квітня 2021, згідно з «Графіком виконання робіт» (невід`ємний додаток № 1 до додаткової угоди № 6 до договору).

На виконання умов Договору, позивачем було передано, а відповідачем прийнято підрядні роботи, що підтверджується підписаними Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2020 від 31.10.2020 на загальну суму 385053,60 грн. в тому числі ПДВ 20% - 64175,60 грн., Актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 від 22.12.2020 на суму 1373090,40 грн. в тому числі ПДВ 20%-228848,40 грн., Актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2021 від 23.04.2021 на загальну суму 502096,80 грн. в тому числі ПДВ 20%-83682,80 грн.

Згідно з п. 2.3 оплата за договором здійснюється за фактично виконаний обсяг робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 45 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт замовником. Оплата замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до умов п. 2.3. Договору, кінцевий термін оплати за договором настав 15.12.2020 за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 1, 05.02.2021 за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 та 07.06.2021 Актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт.

Також податкові накладні по даним операціям позивачем оформлені та зареєстровані належним чином та у встановленому порядку. Згідно з наданими позивачем доказами, ним були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкові накладні за актом № 1- 15.11.2020, за актом № 2 - 30.12.2020, та за актом 3- від 13.05.2021, що підтверджується відповідними квитанціями про реєстрацію.

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати виконаних робіт, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи складає 226240,80 грн. в тому числі ПДВ 20%.

З метою досудового врегулювання спору, 005.07.2021 позивачем було надіслано на адреси ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» претензію вих. № № 05/07-2021.

Викладені обставини стали підставою звернення позивача за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З аналізу вищевказаного укладеного між сторонами договору вбачається, що договір № 4/20 (/1-121-11-20-09237 від 09.04.2020) від 23.03.2020 за своєю правовою природою є договором підряду.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про підряд.

Відповідно до приписів ч. ч. 1,2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 879 Цивільного кодексу України за договором підряду оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплату робіт, виконаних за підписаними Актами приймання виконаних будівельних робіт: № 1 від 31.10.2020 на загальну суму 385053,60 грн. в тому числі ПДВ 20%- 64175,60 грн., № 2 від 22.12.2020 на суму 1373090,40 грн. в тому числі ПДВ 20% - 228848,40 грн., № 3 від 23.04.2021 на загальну суму 502096,80 грн. в тому числі ПДВ 20% - 83682,80 грн. не здійснив.

Контррозрахунку спірної суми як і доказів сплати у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в сумі 2260240,80 грн. за договором № 4/20 (/1-121-11-20-09237 від 09.04.2020) від 23.03.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 27501,89 грн. та 106093,77 грн втрат від інфляції. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що при нарахуванні 3% річних та втрат від інфляції позивач розділив оплати вартості робіт без ПДВ та оплати самого ПДВ. Крім того, строком оплати вартості робіт ПДВ вважає строком зареєстрованих в ЄРПН накладних, а саме: податкова накладна №2 від 31.10.2021, зареєстрована в ЄРПН -15.11.2020, податкова накладна № 1 від 22.12.2020, зареєстрована в ЄРПН 30.12.2020 та податкова накладна № 1 від 23.04.2021, зареєстрована в ЄРПН 13.05.2021.

Суд вважає, що позивач безпідставно розділяє строк оплати вартості робіт без ПДВ та строк оплати самого ПДВ, оскільки ані діючим законодавством, ані укладеним сторонами договором не передбачено окремий строк суми ПДВ. Вартість робіт є єдиною і включає в себе ПДВ, що повинно бути сплачене одночасно зі сплатою самих робіт, а саме - протягом 45 календарних днів з дати підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Також слід зазначити, що пункт 2.3 договору визначає конкретний строк оплати виконаних робіт: протягом 45 календарних днів з моменту підписання Акту приймання виконаних робіт.

Стосовно оплати вартості ПДВ, то вказаним пунктом визначено, що така оплата здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК України випадках та порядку.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, у разі чого замовник повинен здійснити повну виконаних робіт з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку 45-ти календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Заперечення відповідача щодо строку оплати частини вартості робіт у розмірі суми ПВД з моменту отримання письмової претензії суд відхиляє, оскільки суд вважає, що строк оплати виконаних робіт визначається п. 2.3 Договору і складає 45 календарних днів з дати підписання Акту виконаних робіт замовником. Оплата як вартості робіт без ПДВ, так і вартості робіт в розмірі ПДВ є однаковим і має відраховуватись від дати підписання Актів приймання виконаних робіт.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що кінцевий термін оплати за договором настав 15.12.2020 за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 1, 05.02.2021 - за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 та 07.06.2021 - Актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи ЗАКОНОДАВСТВО заявлені до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних та періоди їх нарахування, судом встановлено, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач як зазначено вище безпідставно розділив строки оплати вартості робіт без ПДВ та строк оплати самого ПДВ.

Вимоги в частині стягнення 3% підлягають частковому задоволенню в сумі 26519,10 грн., в іншій частині вимоги 3% річних відхиляються як безпідставно заявлені.

Враховуючи наведене вище та згідно зробленого судом перерахунку інфляційних, з відповідача на користь позивача стягується 100039,07 грн. інфляційних втрат. У стягненні 6054,70 грн. інфляційних втрат судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, надані в обґрунтування заперечень на позов, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2260240 грн. основного боргу, 26519,10 грн. 3 % річних і 100039,07 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовляється.

За викладених обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, б. 133, ідентифікаційний код юридичної особи 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВО Армаком (69019, м. Запоріжжя, вул. Мира, буд. 5, кв. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 39242701) основний борг у сумі 2260240 (два мільйона двісті шістдесят тисяч двісті сорок) грн. 80 коп., 3% річних у сумі 26519 (двадцять шість тисяч п`ятсот девятнадцять) грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 100039 (сто тисяч тридцять девять) 07 коп., судовий збір у розмірі 35801 (тридцять п`ять тисяч вісімсот одна) грн. 98 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 17 листопада 2021 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій