РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2021 року м. Чернігівсправа № 927/968/21
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 927/968/21

без повідомлення (виклику) сторін, без проведення судового засідання

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія

Нафтогаз України,

вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601;

до відповідача: Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області,

вул. Садова,104, м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500 ;

про стягнення 20 632,55 грн;

представники сторін не викликались;

Позивачем - Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подано позов до Комунального підприємства Прилукитепловодопостачання Прилуцької міської ради Чернігівської області про стягнення збитків в сумі 20 632,55 грн, нарахованих на підставі пунктів 3.13. та 5.7. Договору №5289/18-ТЕ-39 постачання природного газу від 05.10.2018 та додаткових угод до нього.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору, в частині невідповідності замовленого обсягу природного газу до обсягу його фактичного споживання в спірному періоді.

30.09.2021 від відповідача до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив.

Так, відповідач зазначає наступне:

- позивачем не наведено будь-якого обґрунтування того, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань позивачеві були заподіяні збитки в розумінні норм ст. 224,225 ГК України,

- а ні нормами Закону України «Про ринок природного газу», а ні нормами Правил постачання природного газу позивача не звільнено від обов`язку доведення наявності збитків, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками,

- враховуючи відсутність можливості у відповідача визначити фактичний обсяг спожитого природного газу за окремим договором станом на кінець відповідного розрахункового періоду (газового місяця), відповідач фактично позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за Договором шляхом надання позивачу не пізніше, ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу двох екземплярів належним чином оформленої додаткової угоди про коригування замовленого обсягу природного газу.

Суд прийняв відзив на позов до розгляду та долучив до матеріалів справи.

04.10.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначає наступне:

- у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач у строки, визначені п. 2.4. Договору звертався до позивача із вимогою про перегляд та коригування споживачем обсягів природного газу у відповідні місяці,

- умовами Договору сторони погодили обов`язок відповідача відшкодувати збитки у разі відхилення планових обсягів природного газу від фактично спожитих. Право на стягнення збитків передбачено ч.1 ст.611, ч. 1 ст. 623 ЦК України, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу,

- всі доводи відповідача стосуються відшкодування збитків, що встановлено законом, однак предметом розгляду даної справи є договірне відшкодування збитків, що визначено ч.1 ст.611 ЦК України, тому такі доводи відповідача безпідставні,

- матеріали справи не містять доказів визнання недійсним вказаного договору у відповідній частині, тоді як норми ст. 204 ЦК України закріплюють принцип правомірності правочину.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: встановлення обставин щодо наявності збитків, доведеність суми збитків.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- договору від 05.10.2018 та додаткових угод,

-актів приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року,

- актів-претензій.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно правове обґрунтування.

05.10.2018 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №5289/18-ТЕ-39 (далі - Договір).

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1044 від 14.12.2016 змінено тип публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до умов Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) :

п.1.1. Постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

п. 2.1. Постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 7944,05 тис. куб.м., в тому числі по місяцях: жовтень 2018 390,229 тис. куб.м, листопад 2018 року 1498,250 тис. куб. м, грудень 2018 року 1494,288 тис. куб.м, січень 2019 року 1828,338 тис. куб.м, лютий 2019 року 1222,945 тис. куб.м, березень 2019 року 1160,000 тис. куб.м (в редакції додаткової угоди № 6 від 20.03.2019), квітень 2019 року 234,750 тис. куб.м (в редакції додаткової угоди № 8 від 16.04.2019).

п.2.2. Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.

п. 3.8. Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.

п.3.8.1. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених у пункті 1.2 договору.

п. 11.2. Пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, абз. 2 підп.3.9, 3.13, 5.7, абзац 5 підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абзац третій підп.2 п.6.4 цього договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

п. 3.13. Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п.2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

п.4.2.Ціна за 1000 куб.м. газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 7482,61грн.

п.5.1. Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

п.5.7. Відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

-постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

-постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

-споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

п.6.2. Споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 цього договору.

п.6.3. Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 процентів (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених (п.4 п.6.3. Договору).

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 57291411,23 грн, а саме:

у жовтні 2018 року 390,229 тис. куб.м на суму 2314214,06 грн,

у листопаді 2018 року 1498,250 тис. куб.м на суму 11210823,43 грн,

у грудні 2018 року 1494,288 тис. куб. м на суму 11181177,32 грн,

у січні 2019 року 1828,338 тис. куб.м. на суму 13680743,86 грн,

у лютому 2019 року 1222,945 тис. куб.м на суму 9150822,94 грн,

у березні 2019 року 1097,614 тис. куб.м на суму 8213019,68 грн,

у квітні 2019 року 205,892 тис. куб.м на суму 1540609,94 грн.

21.05.2019 АТ "НАК "Нафтогаз України" направлено на адресу відповідача акт-претензію № 26-1252-19 від 16.05.2019 про сплату збитків в сумі 168051,64 грн, спричинених спожиттям останнім в березні 2019р. природного газу в об`ємі, що перевищує погоджений договором обсяг.

15.06.2019 АТ "НАК "Нафтогаз України" направлено на адресу відповідача акт-претензію № 26-1940-19 від 11.06.2019 на суму 75576,61 грн збитків, розрахованих згідно п.3.13, п.5.7 договору, оскільки за підсумками квітня 2019 року різниця між замовленим обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного перевищує 5% .

29.11.2019 позивач надіслав відповідачу листи № 26/10-3560-19 від 18.11.2019, №26/10-4044-19 від 22.11.2019, в яких здійснив перерахунок збитків, заявлених з підстав використання в березні-квітні 2019 природного газу менше від замовленого обсягу більше ніж на 5%, та вказав, що розмір збитків становить 14272,88 грн та 6359,67 грн відповідно.

Відповідач відповіді на претензії не надав.

У зв`язку з непогашенням відповідачем нарахованих збитків, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради 20632,55 грн збитків, нарахованих у порядку п. 3.13, п.5.7. Договору та п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору постачання природного газу в частині споживання у березні-квітні 2019 року природного газу у обсязі, погодженому сторонами.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень п.1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) x Ц х K,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К- коефіцієнт, який визначається постачальникові та не може перевищувати 0,5.

Аналогічні за змістом положення погоджені сторонами у пункті 3.13 договору від 04.01.2019р.

Згідно з п. 3 розділу VI Правил постачання природного газу за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог:

1) форма акта-претензії є довільною;

2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно доч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, суд зазначає, що на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Також, при вирішенні даного спору необхідним є застосування категорій стандартів доказування, оскільки саме принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розмір, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягає доведенню позивачем перед судом.

Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Судом встановлено, що згідно укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 5289/18-ТЕ-39 від 05.10.2018 обсяг замовленого відповідачем природного газу у березні 2019 року склав 1160,000 тис. куб. метрів, у квітні 2019 року 234,750 тис. куб. метрів.

Проте, згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу фактично відповідачем було спожито у березні 2019 року природній газ обсягом 1097,614 тис. куб. метрів, у квітні 2019 року 205,892 тис. куб. метрів.

Сторони домовились про те, що допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному пункті, в розмірі до 5% без проведення коригування. Споживач самостійно визначає планові обсяги споживання природного газу і несе відповідальність за їх правильне визначення.

Посилаючись на приписи п.3.13 договору та п.1 розділу VI Правил постачання природного газу, АТ "НАК "Нафтогаз України" просить стягнути з відповідача збитки за невідповідність фактично спожитого природного газу замовленим обсягам природного газу за період березень-квітень 2019 року.

Відповідно до наведеного у позові розрахунку збитків позивач здійснив їх нарахування за спірний період, виходячи з наступних показників:

- за березень 2019 року: замовлений обсяг природного газу 1160,000 тис. куб.м., фактичне споживання 1097,614 тис. куб.м., відхилення в бік зменшення від обсягу замовленого газу 62,386 тис.куб.м., у зв`язку з чим позивач нарахував збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період, що складає 14272,88 грн;

- за квітень 2019 року: замовлений обсяг природного газу 234,750 тис. куб.м., фактичне споживання 205,892 тис. куб.м., відхилення в бік зменшення від обсягу замовленого газу 28,858 тис. м. куб., у зв`язку з чим позивач нарахував збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період, що складає 6359,67 грн.

Загальна сума нарахованих позивачем збитків становить 20 632,55 грн.

В контексті приписів ст.225 ГК України збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Отже, право постачальника вимагати, на підставі Правил постачання природного газу та укладеного договору, від споживача відшкодування збитків за використання меншого/більшого обсягу від замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягара доказування понесених збитків.

Водночас, позивачем, окрім розрахунку розміру збитків, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження дійсного понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором.

Таким чином, позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні 2019 року та в квітні 2019 року, ніж погодженого у договорі, і понесення у зв`язку з цим збитків.

В матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Отже, встановивши відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків не підлягають задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що пункт 3.13 договору та пункт 1 розділу VI Правил дійсно передбачають можливість відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20 в яких предметом розгляду були аналогічні правовідносини та вимоги як і у справі №927/968/21.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності, достатності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи та заперечення позивача, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про стягнення 20 632,55 грн збитків задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір в сумі 2270 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.129,130, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», код 20077720 до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області, код 32863684 про стягнення 20 632,55 грн збитків відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен