ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.11.2021 Справа № 914/1209/21

м.Львів

За скаргою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії (бездіяльність) державного виконавця (вх. № 2290/21 від 25.10.2021)

у справі № 914/1290/21

за позовом: Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області, м.Дрогобич Львівська область

до відповідача: Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради, м.Борислав Львівська область

про стягнення 878066,31грн

Суддя О.І.Щигельська

За участю секретаря О.Р.Зарицької

Представники сторін:

Від позивача (скаржника): Бердар С.В. адвокат;

Від відповідача (боржника): Сливка В.В. адвокат;

Від Бориславського ВДВС: Волянський А.Л. державний виконавець

Суть спору: 25.10.2021 року до Господарського суду Львівської області надійшла скарга Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії (бездіяльність) державного виконавця (вх. № 2290/21 від 25.10.2021), в якій скаржник просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Волянського Андрія Львовича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за № 8405/2 від 12.10.2021; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за № 8405/2 від 12.10.2021 державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Волянського Андрія Львовича; зобов`язати державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Волянського Андрія Львовича відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 02.08.2021 у справі № 914/1209/21.

Ухвалою суду від 26.10.2021 скаргу прийнято до розгляду та її розгляд призначено в судовому засіданні на 08.11.2021.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Представники скаржника, боржника та Бориславського ВДВС в судове засідання 08.11.2021 з`явилися.

В ході проведення судового засідання представник відповідача (боржника) подав клопотання (в подальшому було зареєстровано в канцелярії суду за вх.№26215/21) про залишення скарги без розгляду та її повернення скаржнику, надав усні пояснення по суті клопотання. Зокрема, зазначив, що скарга на дії ДВС підлягає поверненню без розгляду з огляду на те, що вона подана представником скаржника адвокатом Бердар С.В., однак, долучений до скарги ордер адвоката не містить обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням та типовою формою ордеру, а саме не зазначено номер посвідчення адвоката, ким та коли воно видане, а також не зазначено прізвищ та імен осіб, що його підписали, а відтак не може посвідчувати повноваження адвоката Бердар С.В. Окрім цього, долучені до скарги документи на завірені належним чином, відповідно до нового стандарту щодо роботи з документами ДСТУ 4163:2020, який набрав чинності з 01.09.2021. Відтак, з огляду на вищевикладене, представник відповідача просив суд залишити скаргу без розгляду та повернути її скаржнику.

Представник скаржника (позивача) заперечив проти задоволення вказаного клопотання. При цьому, заперечуючи, зазначив, що до матеріалів скарги, на підтвердження його повноважень, долучено ордер адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання юридичних послуг, і на його думку, не зазначення в ордері номера посвідчення адвоката, коли та ким воно видане, не є підставою для повернення скарги без розгляду.

Представник Бориславського ВДВС підтримав клопотання відповідача щодо залишення скарги без розгляду та її повернення скаржнику.

Розглянувши клопотання відповідача від 08.11.2021 про залишення скарги без розгляду, заслухавши думки учасників судового процесу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.56 ГПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином за змістом наведених норм до суду може звернутись особа, яка діє через керівника, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи) або адвокат.

Відповідно до ч.1 ст.58 ГПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлений перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, якими можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч.4 ст.60 ГПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частинами 1 та 2 ст. 61 ГПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Судом встановлено, що скаргу на дії ДВС від імені позивача підписано адвокатом Бердар С.В.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до п.12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 ордер містить наступні реквізити:

12.1. Серію, порядковий номер ордера;

12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога;

12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа;

12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);

12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане;

12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження);

12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер;

12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги;

12.9. Дату видачі ордера;

12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»);

12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»);

12.12. Підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням;

12.13. Двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ;

12.14. Реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

Відповідно до п.6 даного Положення, бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься ордер серії ВС №1084651, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №2021 від 29.06.2021, укладеного між АО «Форсеті» та КП «Дрогобичводоканал», копія якого долучена до скарги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 (провадження №11-989заі18) визначено, що зі змісту Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги. (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Виходячи з норм Конституції України, а також з наведених висновків ЄС, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази відкликання позивачем повноважень адвоката Бердар С.В. на представництво його інтересів у суді, які в останнього виникли на підставі договору про надання правової допомоги №2021 від 29.06.2021, при наявності в матеріалах справи копії адвокатського свідоцтва, де зазначено номер і дату його видачі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання щодо повернення скарги з формальних підстав, оскільки такі дії унеможливили б доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом розгляду справи.

Щодо неналежного засвідчення копії документів долучених до скарги, суд зазначає таке.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом (ст.91 ГПК України).

Надсилання процесуальних документів до суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення без розгляду скарги на дії ДВС та її повернення, а відтак, дане клопотання відхиляється судом.

Керуючись ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні клопотання КП «Вододар» Бориславської міської ради від 08.11.2021 про залишення скарги на дії ДВС без розгляду та повернення її скаржнику відмовити.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили у порядку та в строки передбачені ст. 235 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.