ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 справа № 914/2501/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БРОК, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламне агентство ПІАР, м. Львів

про стягнення стягнення 70559,36 грн

Суддя Мороз Н.В.

при секретарі Дребот І.Я.

Представники:

Від позивача: Скочипець А.Б.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю БРОК до Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламне агентство ПІАР про стягнення 70559,36 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 14.09.2021.

14.09.2021 розгляд справи відкладено на 12.10.2021, про що представників сторін повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Мороз Н. В. на лікарняному з 04.10.2021 по 13.10.2021, розгляд справи № 914/2501/21, призначений на 12.10.2021 не відбувся.

Ухвалою суду від 18.10.2021 розгляд справи по суті призначено на 26.10.2021.

26.10.2021 розгляд справи відкладено на 09.11.2021, про що представників сторін повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

В судове засідання 09.11.2021 представник позивача з`явився, позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, окрім того в судовому засіданні долучив до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків з ТзОВ «Рекламне агенство «ПІАР» за період з 01.01.2020 по 28.02.2021 року.

09.11.2021 в судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи ухвалами суду, які надсилались на адресу, зазначену в позовній заяві та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованою кореспонденцією.

На офіційному сайті Господарського суду Львівської області розміщувалось оголошення про розгляд справи № 914/2501/21 для належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агенство «ПІАР».

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення від 27.10.2021 з ухвалою суду від 26.10.2021 (ідентифікатор поштового відправлення 293) вручено особисто.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, суд звертає увагу на те, що направлення ухвали рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеної ухвали адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В силу ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2014 року між ТзОВ «Рекламним агенством «Піар» та ТзОВ «Брок» було укладено договір про надання послуг із проведення рекламної кампанії №01/08/14 IP/IC. Для деталізації рекламних послуг між сторонами у січні та лютому 2020 року були укладені додатки до вказаного договору, а саме: додаток № 123 до договору 01/08/14 IP/IC від 31.07.2014 на проведення рекламної (их) компанії (й) від 31.01.2020 року (надалі додаток № 123) та додаток № 124 до договору 01/08/14 IP/IC від 31.07.2014 на проведення рекламної (их) компанії(й) від 28.02.2020 року (надалі додаток №124). Позивач зазначив, що загальна вартість робіт згідно додатку № 123 становить 29160,00 грн з ПДВ та згідно додатку № 124 становить 31 884,00 грн з ПДВ.

Позивач ствердив, що за надані послуги згідно додатків № 123 та № 124 відповідач, всупереч умовам договору, не розрахувався. У квітні 2021 року позивач отримав від відповідача гарантійний лист вих. № 16 від 14.04.2021, в якому відповідач гарантував погасити заборгованість за надані послуги до 30.06.2021 року, проте своїх зобов`язань не виконав.

Отже загальна сума, яку повинно було сплатити ТзОВ «Рекламне агенство «Піар» за надані позивачем в лютому-березні 2020 року послуги згідно умов договору становить 61044,00 грн основного боргу, 6912,50 грн- інфляційні втрати та 2602, 86 грн- 3% річних.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Обставини справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

31.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламне агенство «Піар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брок» було укладено договір про надання послуг із проведення рекламної кампанії №01/08/14 IP/IC.

Згідно з п. 2.1 договору, виконавець зобов`язується у період дії цього договору проводити рекламні кампанії замовника на території України на заброньованих робочих поверхнях рекламоносіїв, а саме, розміщувати на цих рекламоносіях рекламний матеріал, а замовник зобов`язується виконувати свої обов`язки згідно цього договору, у тому числі і щодо оплати.

Відповідно до п. 2.2. договору, адрес, кількість, сторона (А та/або В) рекламних площ, строк, на який вони заброньовані затверджуються сторонами у додатках до цього договору.

Пунктом 3.1.1. договору зазначено, що замовник зобов`язаний вчасно та у відповідності до умов цього договору оплачувати послуги виконавця.

Відповідно до п. 3.1.2. договору, замовник зобов`язаний виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором та додатками до нього, чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.3.1 договору, виконавець зобов`язаний розміщувати рекламу у відповідності та у строки згідно з додатками до цього договору.

Відповідно до п. 3.3.13 договору, виконавець зобов`язаний виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором та додатками до нього, чинним законодавством України.

Розділом 4 договору передбачена ціну договору та порядок розрахунків, а саме: згідно п. 4.1 ціна договору складається з суми вартості всіх рекламних кампаній, проведених за цим договором. Загальна вартість проведення кожної рекламної кампанії погоджується сторонами та оформляється окремим додатком до цього договору; п. 4.2. загальна вартість проведення рекламної кампанії включає в себе: - вартість рекламної кампанії; - ПДВ. Додатково обговорюється вартість : -ротації, якщо вона проводиться більше ніж один раз на місяць; - інших послуг виконавця; п. 4.3 замовник проводить оплату послуг виконавця із проведення рекламної кампанії, шляхом перерахування грошей на поточний рахунок виконавця у наступному порядку: оплата проводиться поетапно, за кожен місяць проведення рекламної кампанії, на підставі рахунків-фактур, виставлених виконавцем, 50 % до 15 числа поточного місяця 50 % до 30 числа місяця в якому проводиться рекламна кампанія ( якщо інший строк оплати не буде узгоджено сторонами у додатках до договору). З метою пришвидшення розрахунків, рахунки виставляються замовнику за допомогою факсимільного зв`язку, з наступним наданням їх оригіналів рекомендованим листом або кур`єром. У додатках до цього договору сторони можуть узгодити інший порядок проведення оплати; п. 4.4. обов`язки замовника по оплаті рекламної кампанії вважаються виконаними у момент надходження 100% суми грошей на поточний рахунок виконавця.

Розділом 5 договору передбачено умови та порядок бронювання, а саме: п. 5.1 для проведення рекламних кампаній замовник обирає робочі поверхні рекламних щитів виконавця, про що сторонами складається відповідний додаток до цього договору. З моменту підписання сторонами такого додатку, робочі поверхні рекламних щитів вважаються заброньованими для проведення рекламних кампаній замовника, вказаних у такому додатку. Згідно з п. 5.4 договору, за відмову у оплаті заброньованих рекламоносіїв, вказаних у додатку до цього договору, замовник несе матеріальну відповідальність у розмірі, передбачену цим договором.

Розділом 6 договору передбачено відповідальність сторін, а саме згідно з: п.6.2.2 у випадку затримки платежів з вини замовника, з-гідно цього договору, замовник виплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі 2% від загальної вартості рекламної кампанії за кожний день прострочення платежу (включаючи день оплати); п. 6.2.3. у випадку відмови замовника від проведення рекламної кампанії, вказаному у відповідному додатку до цього договору, він зобов`язаний повідомити виконавця про відмову не менше ніж за 30 днів до дати, від якої рекламна кампанія повинна зупинитись; п. 6.2.5 до замовника можуть застосовуватись інші санкції за виконання чи неналежне виконання умов цього договору відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 7.1. договору, договір набирає юридичної сили з моменту підписання його сторонами та діє до закінчення проведення останньої рекламної кампанії замовника, обумовленої додатками до цього договору, за умови повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 7.3 договору, надання виконавцем робіт (послуг) замовнику кожного календарного місяця рекламної кампанії оформляється відповідним актом виконаних робіт у наступному порядку: виконавець надає замовнику акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) після закінчення місячного терміну рекламної кампанії. Протягом 3-х робочих днів після отримання акту замовник зобов`язаний підписати вище вказаний акт або направити вмотивовану відмову та повернути примірник виконавця протягом 3-ох робочих днів (п.п.7.3.1); не підписання замовником акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) протягом строку, вказаному в п.п.7.3.1 цього договору без вмотивованої відмови є фактом признання замовником повного виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно цього договору (п.п.7.3.2), у інших випадках передбачених законодавством України (п.п.7.3.3). Згідно з п.п.7.4. договору, після закінчення кожної рекламної кампанії, кожна із сторін договору має право вимагати від другої сторони проведення звірки виконаних зобов`язань, що оформляється відповідним актом виконаних зобов`язань.

Згідно з п. 10.3. договору, усі додатки, протоколи є невід`ємними частинами цього договору, якщо вони підписані відповідно уповноваженими представниками сторін цього договору.

Відповідно до п. 10.7. договору, у випадках не передбачених цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Додатком № 123 до договору 01/08/14 IP/IC від 31.07.2014 на проведення рекламної компанії від 31.01.2020 року сторони узгодили наступне:

Відповідно до п. 1 додатку № 123, виконавець надає послуги по розміщенню реклами замовника на рекламних конструкціях розміром 3x6 в період з 01.02.2020 по 29.02.2020 року за визначеними в даному додатку адресами. Загальна вартість робіт згідно даного додатку 29 160,00 грн.

Додатком № 124 до договору 01/08/14 IP/IC від 31.07.2014 на проведення рекламної компанії від 28.02.2020 року, сторони узгодили наступне:

Відповідно до п. 1 додатку № 124, виконавець надає послуги по розміщенню реклами замовника на рекламних конструкціях розміром 3x6 в період з 01.03.2020 по 31.03.2020 року за визначеними в даному додатку адресами. Загальна вартість робіт згідно даного додатку становить 31884,00 грн.

Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000146 від 29.02.2020 року та № ОУ-0000231 від 31.03.2020 року підтверджується загальна вартість робіт (послуг), яка становить 61 044,00 грн.

Гарантійним листом від 14.04.2021 вих. № 16 відповідач гарантував погасити заборгованість за надані послуги в сумі 61 044,00 грн в термін до 30.06.2021 року.

З акту звірки взаєморозрахунків між ТзОВ «Брок» та ТзОВ «Рекламне агенство «Піар» за період з 01.01.2020 по 28.02.2021 року вбачається, що станом на 01.03.2021 року заборгованість ТзОВ «Рекламне агенство «Піар» становить 61 044, 00 грн. Даний акт підписаний та скріплений печатками сторін.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору в частині оплати за надані послуги згідно додатків до договору № 123 та № 124, в ТзОВ «Рекламне агенство «Піар» виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 61044,00 грн. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача також 6912,50 грн- інфляційних втрат та 2602,86 грн- 3% річних.

Оцінка суду.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 даного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, позивачем належним чином та у повному обсязі згідно умов договору було надано відповідачу послуги на загальну суму 61 044,00 грн, що підтверджується підписаними з обох сторін актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000146 від 29 лютого 2020 року на суму 29 160,00 грн; №ОУ- 0000231 від 31 березня 2020 року на суму 31 884,00 грн. Проте, всупереч умовам договору, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги відповідач не виконав, у строки, вказані в гарантійному листі, борг не погасив. Доказів cплати суми боргу в розмірі 61 044,00 грн, яка підтверджена двостороннім актом звірки розрахунків, відповідач суду не представив.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості послуг в розмірі 61 044,00 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню в користь позивача.

У відповідності до приписів ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування саме до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених законами та договором. При цьому, у відповідності до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Так, за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, поданого в позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2602,86 грн за період з 16.02.2020 по 10.08.2021 та інфляційні втрати у розмірі 6912,50 грн за період з 01.03.2020 по 30.06.2021 року.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за вказані періоди, суд встановив, що такі нараховані вірно та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають до задоволення.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73-78, 86, 129, 221, 236-241 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Рекламного агенства Піар (вул. Окружна, буд. 57 а офіс. 404, м. Львів, 79053, Ідентифікаційний код 20833498) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брок» (вул. В. Великого, 97/88 м. Львів, 79053, Ідентифікаційний код 20833498) - 61044 грн - основного боргу, 2602, 86 грн - 3 % річних, 6912,50 грн - інфляційні втрати та 2270,84 грн судового збору.

Рішення складено 15.11.2021

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.