11.11.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/619/21
за позовом: Приватного акціонерного товариства - Акціонерна страхова компанія
до відповідачів: Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром",
Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасічна-ІФ",
про стягнення 22 511,00 грн.
Представники сторін в судове засідання не з"явились.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Івано-Франківської області №29 від 26.10.2021, у зв"язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_1 , на підставі частини 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (в редакції від 15.09.2016) призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідками якого справу №909/619/21 розподілено судді Кобецькій С.М.
Беручи до уваги частину 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи те, що учасники справи ухвалою суду від 01.11.2021 належним чином повідомлені про судове засідання, а їх явка не визнавалась судом обовязковою, суд прийшов до висновку, про розгляд заяви у відсутності представників сторін за матеріалами справи.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 позов ПРАТ АСК "Скарбниця" до відповідачів КП "Івано-Франківськводоекотехпром", ТОВ "Пасічна-ІФ" про стягнення 22 511, 00грн - задоволено. Стягнено солідарно з КП "Івано-Франківськводоекотехпром" та ТОВ "Пасічна-ІФ" на користь ПРАТ АСК "Скарбниця" кошти в сумі 22 511 грн та 2 270 грн судового збору.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до яких належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1, 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи у своїй першій заяві по суті - позовній заяві (а.с.1-4) позивач просив суд стягнути з відповідачів судові витрати, орієнтований розмір яких становить 10 000,00грн та буде документально підтверджений впродовж п"яти днів з дати ухвалення рішення.
Одночасно з дотриманням строку визначеного абз.2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України позивач подав суду акт приймання-передачі виконаних робіт від 12.10.2021, платіжне доручення №8294 від 12.10.2021 на суму 6 400,00грн - в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Н.Б.Фартушком (договір про надання правової допомоги від 24.12.2020, ордер серія ВС №1082569 від 22.06.2021, свідоцтво серія ЛВ №001405 від 13.03.2019).
Згідно з частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вказує частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" обумовлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас Європейський суд з прав людини у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", пунктах 34-36 рішення від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інші проти України", пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" неодноразово наголошує про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Договором про надання правової (правничої) допомоги від 24.12.2020, актом приймання-передачі виконаних робіт від 12.10.2021, платіжним дорученням №8294 від 12.10.2021, позивачем документально підтверджено перед судом понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Н.Б.Фартушком (свідоцтво серія ЛВ №001405 від 13.03.2019, ордер серія ВС №1082569 від 22.06.2021) в сумі 6 400,00грн.
Зважаючи на вище викладене правове визначення обставин, які склались в даному випадку, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер спору, принципи співрозмірності та розумності заявлених до стягнення судових витрат, відсутність клопотань відповідачів про зменшення судових витрат, беручи до уваги приписи пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, які вказують на те, що судові витрати пов"язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, суд приходить до висновку про правомірність відшкодування позивачу за рахунок відповідачів понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 400,00грн.
З огляду на вимоги частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статтями 123, 124, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Додаткове рішення складено 11.11.2021

Суддя С.Кобецька