РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2021Справа № 910/14667/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 63 696,60 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути 63 696,60 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 22, 993, 1187 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2020 року в м. Тернополі по вул. Руська, 43 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 77 040,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Еталон".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у встановлений законом строк не надано.

26.10.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові, посилаючись на визначення позивачем розміру шкоди без урахування коефіцієнту фізичного зносу забезпеченого автомобіля.

26.10.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Проте, відповідачем у відповідності до вимог п.4 ч.2 ст. 81 ГПК України не зазначено жодних заходів, яких він вжив для отримання цих доказів самостійно та не надано суду доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів, а тому в задоволенні вказаного клопотання відповідача про витребування доказів судом відмовлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з довідкою про ДТП та постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2021 року у справі № 607/22753/20, 22.12.2020 року в м. Тернополі по вул. Руська, 43 відбулася ДТП за участі автомобіля "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля " Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до вказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.01.2021 року у справі № 607/22753/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО CORPORTE" №020014/4100/0000056 від 23.01.2020 року.

Як вбачається з рахунку на оплату виставленого ТОВ "Кристал Моторс" №СКМ-К-ВА06989 від 25.12.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 у ДТП склала 77 040,00 грн.

Згідно ремонтної калькуляції №00393837 від 28.12.2020 року (системи Audatex), вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 77 060,69 грн.

Відповідно до страхового акту №00393837 від 01.02.2020 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування на суму 77 040,00 грн.

Зазначені кошти в розмірі 77 040,00 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №191740 від 29.12.2020 року.

Відповідно до розрахунку коефіцієнта фізичного зносу зробленого експертом-оцінювачем аварійним комісаром ОСОБА_3 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 901/18 від 19.11.2018 року коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 = 0,41.

Ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи транспортним засобом - автомобілем " Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 , який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 , керував ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем "Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_1 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля "Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Еталон", про що було укладено договір (поліс) № AР/000082673 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля "Лада 212140", д.н.з. НОМЕР_1 , і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, відповідач як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що ч. 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Toyota Camry", д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності, за вирахуванням суми франшизи 00,00 грн. передбаченої договором (полісом) № AР/000082673 та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля (0,41), що розраховано судом за формулою п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 року №142/5/2092 становить 50 988,60 грн. (Сврз=Ср+См+Сс*(1-Ез), де: згідно рахунку №СКМ-К-ВА06989 від 25.12.2020 року Ср = 13 500,00, См = 00,00 грн., Сс = 63 540,00, Ез = 0,41), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково - на суму 50 988,60 грн.

В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд; код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, 6 літ.В; код 20033533) 50 988 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 60 коп. страхового відшкодування та 1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) грн. 14 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна