СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Харків Справа № 917/37/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М. , суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.

за участю представників:

стягувача Колінько Н.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №3638 від 12.03.2018; договір про надання правової допомоги № 19/02/21 від 19.02.2021, ордер серії АЕ № 1091347 від 13.09.2021)

боржника не з`явився

ДВС не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» (вх. № 3049 П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17 (суддя Мацко О.С., повна ухвала складена 06.09.2021), постановлену за результатами розгляду скарги Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» від 23.07.2021 (вх. № 33 від 28.07.2021) на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при виконанні наказу у справі № 917/37/17,

за позовом Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор», 52600, Дніпропетровська область, Васильківський район, селище міського типу Васильківка, провулок Театральний, будинок 8,

до Приватного акціонерного товариства «АВТОКРАЗ», 39631, Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок 62,

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/37/17 задоволено позов Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор», зобов`язано Публічне акціонерне товариство «АВТОКРАЗ» (на даний час у зв`язку зі змінами до статутних документів Приватне акціонерне товариство «АВТОКРАЗ») виконати умови Договору №653/15 від 17.08.2015, передати Фермерському господарству «Агрофірма «Віктор» товар, а саме: два автомобіля - самоскида КрАЗ-6511С4-0000082-000 (ТУ У 29.1-9:2014 та два причепа вантажних самоскида PCWI 33 на шасі причепа Wielton PS-3D. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗ» на користь Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» витрати на сплату судового збору 1378,00 гривень.

На виконання вказаного рішення Господарського суду Полтавської області видано наказ від 12.06.2017, який перебував на виконанні у Автозаводському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області (на даний час у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (ВП № 57472191).

27.06.2019 головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Коротких Д.Г. прийнято постанову, якою закінчено виконавче провадження № 57472191 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 визнано неправомірними дії головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Коротких Д.Г. при винесенні постанови від 27.06.2019 у виконавчому провадженні № 57472191 про закінчення виконавчого провадження, скасовано вказану постанову та зобов`язано державного виконавця усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження № 57472191 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17.

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Коротких Д.Г. від 10.12.2019 вказане виконавче провадження відновлено.

16.07.2021 головним державним виконавцем вказаного відділу державної виконавчої служби Братчун О.О. було прийнято постанову, якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17.

28.07.2021 Фермерське господарство «Агрофірма «Віктор» звернулося до суду зі скаргою про визнання незаконною бездіяльності головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. щодо невжиття заходів примусового виконання рішення господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/37/17, визнання неправомірними дій головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. в частині винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191, скасування зазначеної постанови та зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом продовження примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17, а також вжиття всіх необхідних заходів для фактичного повного виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/37/17.

В обґрунтування вимог про визнання незаконною бездіяльності головного державного виконавця Коротких Д.Г. щодо невжиття заходів примусового виконання рішення скаржник послався на те, що державний виконавець не оскаржив: постанову Слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції про закриття кримінального провадження щодо невиконання ПрАТ «АВТОКРАЗ» рішення господарського суду у справі № 917/37/17, а також ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.11.2020 у справі № 524/7348/20 про відмову в задоволенні подання старшого державного виконавця Коротких Д.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи ПрАТ «АвтоКрАЗ».

Також заявником скарги зазначено, що до сьогодні рішення суду не виконано, державний виконавець з жовтня 2020 року до 16.07.2021 не вживав дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Така бездіяльність державного виконавця, на думку стягувача, є незаконною, порушує права стягувача на виконання рішення суду, яке гарантоване йому Конституцією України, та завдає шкоду.

Водночас заявник скарги послався на те, що постанова Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191 є незаконною, неправомірною, прийнятою всупереч положенням ст. 34, 35 «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню, оскільки на вимоги стягувача, які мають немайновий характер (про зобов`язання ПрАТ «АвтоКрАЗ» виконати умови Договору поставки та передати ФГ «АФ «Віктор» товар - автомобілі та причепи вантажні), не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17 відмовлено у задоволенні скарги ФГ «Агрофірми «Віктор» від 23.07.2021 (вх. № 33 від 28.07.2021) на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу Державної виконавчої служби у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Суми) при виконанні наказу у справі № 917/37/17.

Дане судове рішення мотивоване тим, що:

-хід проведення виконавчого провадження № 57472191 свідчить про вчинення в даному випадку державним виконавцем дій, які передбачені Законом для виконання рішення суду;

-стягувачем не доведено, а судом не встановлено факту незаконної бездіяльності державного виконавця та факту неправомірності дій останнього в частині винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191,

-оскарження актів правоохоронних органів чи судів є правом, а не обов`язком державного виконавця;

-вимога ФГ «АФ «Віктор» про зобов`язання ПрАТ «АвтоКраз» виконати умови Договору та передати автомобілі-самоскиди та причепи вантажні самоскида є майновою, виникла до винесення постанови від 24.09.2018 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «АвтоКраз», тому ФГ «АФ «Віктор» є поточним кредитором боржника, у зв`язку із чим правові підстави для виключення вказаної вимоги з-під дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, передбачені ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, у даному випадку відсутні, через що постанова державного виконавця від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191 прийнята з дотриманням чинного законодавства України.

13.09.2021, тобто у визначені ч. 1 ст. 256 ГПК України строки, Фермерське господарство «Агрофірма «Віктор» звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17, як незаконну та необґрунтовану, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ФГ «Агрофірми «Віктор» на дії та бездіяльність державного виконавця.

В апеляційній скарзі стягувач, посилаючись на дані офіційного сайту ПрАТ «АвтоКраз», зазначає, що Боржник активно здійснює господарську діяльність, здійснює відвантаження чергової партії автомобільної техніки та буде виконувати поставки великовантажної автомобільної техніки та запасних частин до інших іноземних країн, а отже має можливість виконати взяті на себе договірні зобов`язання. Попри це державні виконавці не можуть примусити боржника виконати наказ господарського суду, що може характеризуватися як незаконна бездіяльність. Однак суд першої інстанції зазначеного не врахував.

Також скаржник вважає свою вимогу немайновою, на яку не може поширюватися дія мораторію, а отже зупинення виконавчого провадження порушує право стягувача на виконання рішення.

Автоматизованою системою документообігу Східного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної справи № 917/37/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021.

Ухвалою суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 917/37/17; запропоновано ПрАТ «АвтоКрАЗ» та Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у строк до 05.11.2021 (включно) подати до суду відзиви на апеляційну скаргу; справу № 917/37/17 призначено до апеляційного розгляду на 16.11.2021 о 14:10 год.

05.11.2021 ПрАТ «АвтоКрАЗ» надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 12921 від 08.11.2021), в якому вважає, що державний виконавець вчиняв ряд передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, в межах своїх повноважень: штрафи, подання, вимоги, виходи за адресою та інше. Крім того, Боржник неодноразово надавав пояснення та докази щодо відсутності фінансової та технічної можливості виготовити такі автомобілі у зв`язку із порушеною процедурою банкрутства. Станом на сьогодні, підприємство працює в обмеженому режимі, зважаючи на карантинні обмеження та відкриту процедуру банкрутства, під час виходу державного виконавця за адресою, майна зазначеного у виконавчому документі виявлено не було. Дія державного виконавця щодо винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191 є законною, так як ним вичерпано всі можливі способи виконання рішення, та його виконання неможливе. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФГ «Агрофірма «Віктор», а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17 залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в установлені ухвалою від 22.10.2021 строки до Східного апеляційного господарського суду не надійшов.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Медуниці О.Є., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/37/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 для розгляду справи № 917/37/17 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Стойка О.В., суддя Пелипенко Н.М.

Представники боржника та державної виконавчої служби в судове засідання 16.11.2021 не з`явились. Їх неявка не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник стягувача у судовому засіданні 16.11.2021 надав усні пояснення у справі та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ФГ «Агрофірми «Віктор» задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Конституційний Суд України у пунктах 2 та 3 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13.12.2012 констатував, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 339 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи зміст наведених норм, розглядаючи скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо їх (рішень, дій, бездіяльності) правомірності/неправомірності, суд має надати оцінку законності дій останнього, тобто встановити, чи було ним дотримано приписи законодавства, які регламентують його діяльність у спірних правовідносинах, та саме в залежності від вказаних обставин, дійти висновку про задоволення або відмову у задоволенні скарги.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, відповідно до наведеної норми повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, постановою Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22.10.2018 відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 у справі № 917/37/17.

Також, із наявних у справі матеріалів виконавчого провадження убачається таке.

Державним виконавцем 20.11.2018, 12.12.2018, 16.04.2019 та 03.05.2019 було здійснено перевірки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 у справі № 917/37/17, а також направлено до ПрАТ «АвтоКрАЗ» вимогу від 08.04.2019 про передачу Фермерському господарству «Агрофірмі «Віктор» товар, а саме: два автомобіля самоскида КРАЗ 6511С4 0000082-000 та два причепа вантажних самоскида PCW 33 на шасі причепа Wielton PS-3D.

За невиконання без поважних причин боржником рішення державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Коротких Д.Г. винесено постанови від 17.04.2019 та 03.05.2019 про накладення на ПрАТ «АвтоКрАЗ» штрафу в розмірі 5100,00 грн та 10200,00 грн, відповідно.

Крім того, державним виконавцем направлено до органу досудового розслідування заяву (подання) № 33697 від 06.05.2019 про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2019.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 визнано неправомірними дії головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Коротких Д.Г. при винесенні постанови від 27.06.2019 у виконавчому провадженні № 57472191 про закінчення виконавчого провадження. Скасовано вказану постанову та зобов`язано державного виконавця усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження № 57472191 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17.

На виконання вказаних вимог постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Коротких Д.Г. від 09.01.2020 вказане виконавче провадження відновлено.

Листом № 126812 від 08.09.2020 Автозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомив Фермерське господарство «Агрофірму «Віктор» про те, що з метою перевірки виконання наказу державний виконавець неодноразово здійснював вихід за юридичною адресою боржника, але потрапити на територію та офісного приміщення ПрАТ «АвтоКрАЗ» йому не вдалося, про що складено відповідні акти державного виконавця. Крім того, на юридичну адресу боржника направлялися неодноразові вимоги щодо надання пояснень стосовно невиконання рішення суду у справі № 917/37/17, у відповідь на які останній повідомляв про те, що ПрАТ «АвтоКрАЗ» перебуває в процедурі банкрутства, а тому фактично виконати дане зобов`язання не має змоги.

Крім того, у вказаному листі державний виконавець повідомив стягувача про те, що 07.04.2020 на адресу відділу ДВС надійшла відповідь арбітражного керуючого ПрАТ «АвтоКрАЗ» Кізленка В.А. на запит державного виконавця щодо інформації про інвентаризаційний опис майна, наявність кредиторських вимог та затвердженого реєстру кредиторів, у якій наголошено на незалежності арбітражного керуючого під час здійснення повноважень у процедурі банкрутства та щодо заборони розголошення відомостей, які стали відомі арбітражному керуючому у зв`язку з його діяльністю.

Також, відділом ДВС повідомлено стягувача, що 05.06.2020 та 13.07.2020, під час перебування на території ПрАТ «АвтоКрАЗ« державним виконавцем встановлено факт перебування підприємства в процесі простою з 17.03.2020 по 31.08.2020, а також відсутність автомобілів та комплектуючих для їх виготовлення, про що складено відповідні акти.

У зв`язку з порушенням провадження у справі про банкрутство ПрАТ «АвтоКрАЗ», зверненням стягувача в межах справи про банкрутство із кредиторською вимогою про внесення відомостей до реєстру вимоги кредиторів, відсутність усіх комплектуючих матеріалів для виготовлення автомобілів КРАЗ 6511С4 0000082-000 та вантажних причепів PCW 33 на шасі причепа Wielton PS-3D, державним виконавцем стягувачу було запропоновано звернутися до суду першої інстанції із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у відповідності до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, з огляду на хід проведення виконавчого провадження № 57472191, проаналізувавши зазначені вище фактичні обставини у цій конкретній справі, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що державним виконавцем вчинявся комплекс заходів в межах наданих повноважень для виконання рішення суду (неодноразові звернення до боржника та виходи за адресою підприємства останнього, складення відповідних актів, неодноразове накладення штрафів на боржника за фактами невиконання рішення суду, тощо).

Посилання стягувача на те, що у період з жовтня 2020 року до 16.07.2021 державним виконавцем не вжито жодних дій, спрямованих на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/37/17, що свідчить про бездіяльність останнього, є безпідставними, з огляду на таке.

Під поняттям бездіяльність треба розуміти пасивну поведінку особи, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку вона зобов`язана була і могла вчинити.

Колегія суддів вважає, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Однак заявник скарги не довів, що державний виконавець у цей проміжок часу міг без жодних об`єктивних перешкод примусово виконати наказ № 917/37/17, виданий 12.06.2017 Господарським судом Полтавської області про зобов`язання ПрАТ «АвтоКрАЗ» виконати умови Договору та передати ФГ «Агрофірма «Віктор» певну автомобільну техніку, але цього не зробив.

Також заявником скарги не наведено жодних обґрунтувань стосовно того, що саме було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання згаданого судового рішення станом на певну календарну дату є результатом невжиття державним виконавцем заходів чи ухвалення рішень (і яких), які він у межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього, і що об`єктивно йому завадило.

При цьому за наявності з`ясованих судом першої інстанції обставин, які зумовили невиконання рішення, колегія суддів вважає, що зазначені аргументи скаржника не є достатніми та переконливими свідченнями того, що державний виконавець допустив протиправну бездіяльність.

Крім того, неоскарження державним виконавцем Коротких Д.Г. закриття кримінального провадження від 23.09.2019 та ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11.11.2020 у справі №524/7348/20, також не є підтвердженням протиправної бездіяльності останнього, оскільки оскарження актів правоохоронних органів чи судових рішень не є обов`язковим для державного виконавця, а є його правом. Тому посилання скаржника на протиправний характер невчинення державним виконавцем відповідних дій (оскарження судових рішень та актів правоохоронних органів) не узгоджується з положенням статті 19 Конституції України та іншими нормами чинного законодавства України, про що також вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За наведеного, скарга стягувача в частині визнання незаконною бездіяльності головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. щодо невжиття заходів примусового виконання рішення господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/37/17, вмотивовано визнана судом першої інстанції необґрунтованою, адже підстав для її задоволення в цій частині немає.

Щодо вимог стягувача про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. в частині винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення виконавчих дій, скасування зазначеної постанови та зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом продовження примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17, а також вжиття всіх необхідних заходів для фактичного повного виконання рішення суду, то колегія суддів зазначає таке.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про виконавче провадження визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин.

Відповідно до частини п`ятої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Вищенаведені положення Закону України «Про виконавче провадження» є лише загальним правилом, які визначають механізми, які мають обов`язково бути застосовані виконавцями у процесі виконання судових рішень.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальними нормами Кодексу України з процедур банкрутства для випадків звернення стягнення на майно боржника встановлені спеціальні правила.

Відповідно до частини першої статті 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна (частина друга статті 41 КУзПБ).

Приписами частини третьої цієї статті передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється, зокрема, стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення (абз 1 частини п`ятої статті 41 КУзПБ).

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 24.09.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ураховуючи порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство ПрАТ «АвтоКрАЗ» та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О., зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191, про що 16.07.2021 винесено відповідну постанову.

За доводами стягувача, що викладені у скарзі на дії державного виконавця та в апеляційній скарзі, оскільки задоволена рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17 позовна вимога про зобов`язання ПрАТ «АвтоКрАЗ» виконати умови Договору № 653/15 від 17.08.2015 року та передати Фермерському господарству «Агрофірма «Віктор» товар, а саме: два автомобіля-самоскида КрАЗ-6511С4-0000082-000 (ТУ У 29.1-9:2014 та два причепа вантажних самоскида PCWI 33 на шасі причепа Wielton PS-3D - є немайновою, тому дія мораторію на задоволення вимог кредиторів в провадженні у справі про банкрутство ПрАТ «АвтоКрАЗ» на неї не може поширюватися.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив дане твердження стягувача з огляду на правовий висновок щодо характеру (майнова чи немайнова) вимоги про зобов`язання виконати умови договору та поставити товар, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 по справі №910/13737/19.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Оскільки заявлені ФГ «Агрофірма «Віктор» вимоги про зобов`язання ПрАТ «АВТОКРАЗ» виконати умови Договору № 653/15 від 17.08.2015 та передати Фермерському господарству «Агрофірма «Віктор» товар, а саме: два автомобіля-самоскида КрАЗ-6511С4-0000082-000 (ТУ У 29.1-9:2014 та два причепа вантажних самоскида PCWI 33 на шасі причепа Wielton PS-3D є майновими, ґрунтуються на наявності грошових вимог, що виникли на підставі відповідного договору, а стосовно ПрАТ «АвтоКрАЗ» порушено провадження у справі про банкрутство та ведено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому у державного виконавця були визначені статтею 19 Конституції України та п. 4 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» усі підстави для зупинення вчинення виконавчих дій щодо виконання наказу у справі № 917/37/17, що свідчить про законність його дій та про відсутність підстав для задоволення поданої стягувачем скарги на дії ДВС.

Таким чином, постанова державного виконавця від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191 прийнята з дотриманням чинного законодавства України.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що скаржником не доведено порушення головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. порядку вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», в частині в частині винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційної інстанції також не вбачає підстав для задоволення скарги стягувача про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. в частині винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191, скасування зазначеної постанови та зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом продовження примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 у справі № 917/37/17.

Частиною другою статті 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною третьою статті 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене та те, що стягувачем не доведено, а судом не встановлено факту незаконної бездіяльності державного виконавця, а також факту неправомірності дій останнього в частині винесення постанови від 16.07.2021 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57472191, колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17 прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, жодних порушень цим норм при вирішенні скарги стягувача на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при виконанні наказу у справі № 917/37/17, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Стаття 276 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду скарги на дії державного виконавця фактичні її обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду першої інстанції відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2270,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини першої статті 275, статтями 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.09.2021 у справі № 917/37/17 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.11.2021.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.В. Стойка