РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2021Справа № 910/4835/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"

про стягнення 65096,59 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення 65096,59 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що здійснив розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до якого сплатив позивачу 40091,89 грн. При цьому, позивач не викликав для технічного огляду представника відповідача, що позбавило останнього здійснити оцінку пошкодженого транспортного засобу, враховуючи, що відповідач не був обізнаний про настання ДТП. Також позивачем враховано в розмір шкоди роботи та запчастини, які не мають відношення до даної ДТП.

Надалі, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача 25004,70 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що рахунок СТО є належним та допустимим доказом розміру шкоди, при цьому всі пошкодження транспортного засобу отримані внаслідок спірної ДТП.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наголосив, що аварійним сертифікатом підтверджено, що деформація на задній лівій двері не пов`язана зі спірною ДТП. Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи беззаперечних доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, незалежна оцінка не проводилася.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 001359/4605/0000252, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску.

28.08.2020 у м. Києві по вул. Липській, 2, відбулася дорожньо-транспортна пригода (наїзд на припаркований автомобіль) між транспортним засобом марки Hyundai, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортним засобом марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останньому транспортному засобу завдано пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2020 у справі № 757/40676/20-п ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , визначено на підставі рахунку фактури від 31.08.2020 № 1208187_РФ_135550 на суму 71437,23 грн., виставленого ДП «Авто Інтернешнл».

На підставі вищевказаних документів позивач відповідно до страхового акту від 04.09.2020 № 00370705 визначив розмір страхового відшкодування в розмірі 66596,59 грн., за вирахуванням франшизи та матеріалів і робіт по вирівнюванню кольору.

Дана сума страхового відшкодування в розмірі 66596,59 грн. сплачена позивачем на рахунок СТО ДП «Авто Інтернешнл», що підтверджується платіжним дорученням від 08.09.2020 № 170370.

Цивільно-правова відповідальність винної у скоєнні ДТП водія ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № ЕР201063619, який станом на дату ДТП 28.08.2020 був діючим.

У зв`язку з цим, позивач звертався до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування від 24.09.2020 № 3285.

Із матеріалів справи слідує, що 24.01.2021 відповідач сплатив частину страхового відшкодування в розмірі 40091,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6345.

Відтак, після зменшення позивачем розміру позовних вимог, останній просив стягнути з відповідача 25004,70 грн.

Натомість, заперечення відповідача зводяться до того, що позивачем до суми страхового відшкодування протиправно включено матеріали та роботи, що не мають відношення до спірної ДТП, а саме відновлення задньої лівої двері, а також не застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, застраховано відповідачем на підставі полісу № ЕР201063619 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 та від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Пунктом 7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

На підтвердження наявності пошкоджень двері задньої лівої транспортного засобу марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , що не відносяться до спірної ДТП, відповідачем надано аварійний сертифікат від 12.04.2021, складений аварійним комісаром. При дослідженні аварійним комісаром використані фотоматеріали з місця ДТП від 28.08.2020, фотоматеріали від 31.08.2020, зроблені під час огляду автомобіля, пояснення та схема ДТП від 28.08.2020 року.

Відповідно до вказаного аварійного сертифікату виявлена деформація на двері задній лівій транспортного засобу марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , з`явилися в інший час та за інших обставин, у зв`язку з чим не відноситься до даного страхового випадку.

Також відповідачем долучено розрахунок коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого зазначений коефіцієнт становить 0,4132.

Разом із цим, суд зауважує, що даний розрахунок не містить відомостей щодо особи, яка його складала, та відповідного підпису, що унеможливлює встановити обґрунтованість тверджень відповідача про його складання працівником відповідача.

При цьому, виходячи зі схеми ДТП, що містить підписи обох учасників, пошкодження внаслідок ДТП мали місце з лівої сторони на передньому бампері, на лівому передньому крилі, лівій передній блок-фарі, задній лівій двері.

Судом враховано, що позивач звертався до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування 24.09.2020 року. У той же час, доказів звернення відповідача до позивача чи власника пошкодженого транспортного засобу марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , відповідно до наданого статтею 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права для надання транспортного засобу на огляд відповідачу матеріали справи не містять.

Долучений відповідачем аварійний сертифікат від 12.04.2021, складений без проведення огляду транспортного засобу марки Mazda, державний номер НОМЕР_1 , та не завірений штампом згідно з пунктом 19 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998 N 8.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що автомобіль Mazda, державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, тобто на момент настання ДТП 28.08.2020 строк експлуатації даного транспортного засобу не перевищував 7 років, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу 0,4132 для вказаного автомобіля.

Отже, позивачем обґрунтовано визначено розмір заподіяної шкоди в сумі 25004,70 грн., виходячи зі сплаченої ним суми страхового відшкодування в розмірі 66596,59 грн. та вже відшкодованої відповідачем суми в розмірі 40091,89 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Як вбачається із полісу № ЕР201063619, розмір франшизи становить 1500 грн., що вирахувана позивачем із заявленої до стягнення суми 25004,70 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо заявлених до розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивача в розмірі 6000 грн., суд дійшов висновку про наступне.

31.12.2020 між Адвокатським бюро Олександра Лисого «Еквіт» та позивачем укладено договір про надання правової допомоги № 1/20ю, на виконання умов якого сторонами 18.03.2021 складено акт надання послуг № 52 на суму 6000 грн. Дана сума сплачена позивачем згідно з платіжним дорученням від 23.03.2021 № 002072.

Відповідно до акту надання послуг від 18.03.2021 № 52 вартість послуги за повний збір, аналіз та ознайомлення з усіма документами по страховій справі - 2000 грн., за дослідження та оцінку переданих клієнтом бюро документів - 1000 грн., написання та подання позовної заяви до суду та копію відповідачу - 3000 грн.

У свою чергу, відповідач проти заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката заперечував та просив зменшити розмір вказаних витрат, враховувавши не значну складність справи та участь адвоката в значній кількості аналогічних справ. Також відповідач зазначив, що заявлені витрати суперечать принципу розумності та є завищеними.

Відповідно до частини 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом із цим, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим адвокатом часом, суд дійшов висновку про обґрунтованість та співмірність наданої позивачу правової допомоги адвоката з написання та подання позовної заяви в розмірі 3000 грн.

У той же час, відповідні послуги з аналізу та ознайомлення з усіма документами по страховій справі на суму 2000 грн. та дослідження та оцінку переданих клієнтом бюро документів у сумі 1000 грн. не відповідають критерію неминучості та розумності, а також не є співмірними із ціною позову та складністю даної справи, у зв`язку з чим у відшкодуванні даних витрат відповідачем суд дійшов висновку відмовити.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14; ідентифікаційний код 39433769) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6В; ідентифікаційний код 20033533) 25004 (двадцять п`ять тисяч чотири) грн. 70 коп. відшкодування шкоди, 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова