ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2021 Справа № 905/1740/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро, Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення штрафу у розмірі 17 594,00грн,

без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення штрафу у розмірі 17 594,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем адреси одержувача вантажу за залізничною накладною №48371629 (вагон №62106026).

Ухвалою господарського суду від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1740/21; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Сторони належним чином повідомлялися про порушення провадження у справі, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та інформація з сайту АТ «Укрпошта» згідно з якими ухвалу про відкриття провадження у справі отримано: регіональною філією «Придніпровська залізниця» - 28.09.2021, Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» - 21.09.2021.

24.09.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив №09/157 від 20.09.2021 на позовну заяву, в якому заперечує проти позову. Позиція мотивована тим, що відповідачем було вірно вказано основний ідентифікатор вантажоодержувача - чотиризначний код (0136), який в подальшому при заповненні за допомогою онлайн-ресурсу електронної накладної, сам підтягує з каталогів, адміністратором яких є АТ "Укрзалізниця", адресу вантажоодержувача. Відповідно до тверджень відповідача, згідно з програмним забезпеченням АС клієнт УЗ за кодом "0136" значиться ТОВ "ЛЕМТРАНС" за адресою "83086, м. Донецьк, вул. Артема, 7", однак такі дані є застарілими. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи ТОВ "ЛЕМТРАНС" є: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А. Отже, для усунення розбіжностей і ризику направлення вантажу не за призначенням, відповідачем було зазначено адресу фактичного місця знаходження вагонного депо Дніпродзержинськ ТОВ "ЛЕМТРАНС", а саме: 51918. Дніпропетровська обл., м.Кам`янськ, вул. Енергетиків, 28-6.

08.10.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 05.10.2021, в якій не погоджується з доводами відповідача та підтримує позовні вимоги. Вказує, що посилання відповідача не спростовують факту невірного зазначення адреси у спірній залізничний накладній, при цьому для стягнення штрафу є достатнім неправильне зазначення хоча б однієї відомості у накладній.

18.10.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення вих.№09/157 від 11.10.2021 проти доводів залізниці, у яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, а також розглянути питання щодо можливості стягнення неустойки.

28.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення б/н від 25.10.2021 на заперечення, у яких підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСАНОВИВ:

08.05.2021 Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (відповідач) відправило із залізничною накладною №48371629 зі станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці направив вагон №62106026 на станцію призначення - Кам`янське Придніпровської залізниці.

12.05.2021 року по прибуттю порожнього вагону №62106026 на станцію призначення Кам`янське Придніпровської залізниці було виявлено, що у накладній №48371629 невірно зазначено адресу одержувача, фактично у накладній зазначено вантажоодержувача Вагонне депо Дніпродзержинськ ТОВ "Лемтранс" з місцезнаходженням: 51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28-б. Одержувач з такою адресою на станції відсутній. Вагони затримані до з`ясування вантажоодержувача, про що було складено акт загальної форми №69 від 22.05.2021.

Станцією Кам`янське Придніпровської залізниці на підтвердження невірно зазначеної адреси складено акт загальної форми №269 від 20.05.2021 з розрахунком штрафу.

Станцією призначення Кам`янське Придніпровської залізниці на станцію відправлення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було відправлено телеграму №06 про невірно зазначену адресу одержувача у накладній.

Станцією відправлення згідно листа відправника від 18.05.2021 надана телеграма на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці №82 від 18.05.2021, якою вказано вірною вважати наступну адресу одержувача: м.Київ, вул. Антоновича, 46-46А.

Вказані обставини щодо неправильного зазначення відповідачем даних щодо адреси одержувача вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення позивача з даним позовом до суду.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст.3 Закону України від 04.07.1996 № 273/96-ВР "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України "Про транспорт", Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут залізниць України), визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. ст. 23, 24 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №863/5084, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У додатку 3 до цих Правил надані пояснення щодо заповнення накладної, та визначено, що графа 4 накладної заповнюється у порядку, передбаченому для графи "Відправник". У графі 1 "Відправник" вказуються наступні відомості: відомості щодо відправника: найменування (прізвище, ім`я та по батькові), код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), поштова адреса (назва міста або населеного пункту, району, вулиці та номер будинку, замість повної адреси може бути вказано номер абонентської поштової скриньки). За можливості вказуються номер телефону, факсу, адреса електронної пошти.

Пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Отже, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник.

Як вбачається з накладної №48371629, правильність відомостей в ній підтверджено підписом прийомоздавальника Єдігарова Вікторія Василівна, який скріплений "ЕЦП" 07.05.2021.

У поставнові Верховнорго Суду України у справі №917/964/17 від 22.03.2018 зазначено, що при розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість, при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту в якій встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

У пункті 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за №567/6855 встановлено, що акт загальної форми складається у випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

При прибутті вагону на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці встановлено факт неправильного зазначення адреси одержувача, а саме було виявлено, що відправником замість правильної адреси: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А зазначено: 51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Енергетиків, 28-б, у зв`язку з чим складено акт загальної форми № 69 від 12.05.21, відправлено телеграму №06 на станцію відправника для уточнення реквізитів у накладній №48371629. Телеграмою від 18.05.2021 отримано відповідь з зазначенням вірної адреси одержувача вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 26 Закону України від 04.07.1996 № 273/96-ВР "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Позивачем здійснено розрахунок суми штрафу наступним чином: 3518,80 грн. х 5 = 17594,00 грн., де 3518,80 грн. - провізна плата по накладній №№48371629 (графа 31 накладної); 5 - кількість провізних плат. Розмір штрафу є правомірним.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено доведеність факту порушення відповідачем вимог статті 122 Статуту залізниць України та нарахування у зв`язку з цим 17 594,00 грн. штрафу за невірне зазначення у накладній адреси вантажоодержувача.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, викладені в актах загальної форми, не повинні відповідно до законодавства повторно підтверджуватись будь-якими іншими актами, а тому зазначені в акті підстави його складання повинні оцінюватись судами без повторного доказування таких обставин.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві, слід зазначити таке.

Порядок використання Автоматизованої системи з оформлення та обробки перевізних документів на перевезення вантажів залізничним транспортом України вантажовідправниками через мережу Інтернет (далі АС Клієнт УЗ) визначається Керівництвом користувача, яке знаходиться у вільному доступі на офіційному веб-сайті Укрзалізниці.

Зокрема, у п. 1.1. Керівництва користувача зазначено, що користувачі системи АС Клієнт УЗ - клієнти залізничного транспорту: вантажовідправники, вантажоодержувачі, та компанії, що виконують роботу з перевізними документами і потребують інструментарій для автоматизації документообігу.

Таким чином, вантажовідправник - Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" є користувачем системи АС Клієнт.

Пунктом 5.1.2 Керівництва користувача встановлено, що в графі Одержувач вказується 4-х значний залізничний код, найменування та адреса одержувача. При введені коду дані підставляються з довідника, що створюється користувачем власноруч шляхом заповнення даних полів і додавання її в довідник.

Отже, дані стосовно найменування та адреси одержувача вносяться користувачем (відповідачем) власноруч шляхом заповнення даних полів і додавання їх в довідник.

Довідник графи вантажовідправник ведеться адміністратором, тобто залізницею, а графи одержувач - вантажовідправниками.

Крім того, залізнична накладна, яка є договором перевезення, містить у собі на першій сторінці (в самому низу) застереження (умову) такого змісту: Вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній, відповідно до статей 24, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457

Таким чином, як відсутність виникнення ризику відправлення вантажу на іншу адресу, аніж потрібна відправнику, так і відсутність неможливості здійснення залізничного перевезення в силу помилок в адресі не мають жодного значення для вирішення спору, оскільки штраф в порядку ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Верховним судом у постанові № 914/2339/17 від 05.02.2019 зазначено, що відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

На підставі вищевикладеного, критерії обґрунтованості будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача) визначаються спеціальним нормативним актом - Статутом залізниць України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також відзначає, що в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, при реалізації якого повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість такого випадку. При цьому, саме на відповідача покладається обов`язок довести винятковість конкретного випадку та надати відповідні належні та допустимі докази на підтвердження цього.

Суд також зауважує на тому, що позивач є також господарюючим суб`єктом як і відповідач та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Підприємництвом, за положеннями ст.42 Господарського кодексу України, є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Крім того, норми Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють в тому числі питання відповідальності за наслідки неправильного зазначення вантажовідправником відомостей у накладній. В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України.

Враховуючи викладене, суд не знайшов виключних підстав для зменшення штрафу.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.129 ГПК України покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення штрафу у розмірі 17 594,00грн- задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (, адреса: 87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (, адреса: 03680, м. Київ вул. Єжи Гендройця, б.5) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (, адреса: 49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108) штраф в сумі 17594,00грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021.

Суддя Ю.В. Макарова