Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/194/21
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС",

пр-т. Перемоги, 65, м.Київ, 03062;

представник позивача: адвокат Сечко Сергій Володимирович,

адреса для листування: вул.Леонтовича, 9, корп.1, оф.301, м.Київ, 01054;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід",

вул.Обліски, буд.139, м.Долина, Івано-Франківська область,77500;

про стягнення 295 305, 27грн,

за участю:

від позивача: Сечко Сергій Володимирович - адвокат, (довіреність №ГО-20/145 від 10.12.2020; свідоцтво серія ЗП №002003 від 21.01.2019);

від відповідача: Гринь Оксана Степанівна - керівник, (витяг з ЄДР ЮО, ФО-П та ГФ №33 від 27.04.2021; паспорт серія НОМЕР_1 виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 09.11.1998).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 295 305, 27грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В підготовчому засіданні 04.11.2021 відмовлено в задоволенні повторно поданого клопотання вих№246 від 03.11.2021 ТОВ "Транс-Захід" про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи. При цьому судом враховано те, що: - ухвалою суду від 27.07.2021 призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз; - ухвалою суду від 06.09.2021 задоволено клопотання №3708 від 10.08.2021 (вх№13817/21 від 16.08.2021) судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, зобов"язано позивача надати відповідні документи; - позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 06.09.2021, витребуваних судом доказів - не подано, поважності причин неподання - не наведено; - повідомленням вх№16233/21 від 19.10.2021 судовий експерт інформував суд про неможливість виконання транспортно-товарознавчої експертизи через ненадання додаткових матеріалів та вихідних даних; - згідно з письмовими поясненнями ПРАТ "Страхова група "ТАС" вх№17424/21 від 03.11.2021 у позивача відсутні документи, витребувані ухвалою суду від 06.09.2021. За таких обставин, доцільності повторно призначати транспортно-товарознавчу експертизу у справі суд не вбачає.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Обґрунтовує їх тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №FO-00309777 від 05.02.2019, заяви про настання події від 29.05.2019, акту огляду КТЗ №09791/01/2019/90 від 07.06.2019, додаткового акту огляду від 25.06.2019, рахунків №ПАсС-0010635 від 08.06.2019, №67 від 14.06.2019, страхових актів №22992в/01/2019 від 11.07.2019, №23322в/01/2019 від 15.07.2019, позивачем платіжними дорученнями №37020 від 12.07.2019, №37384 від 16.07.2019 сплачено 393 305, 27грн за відновлювальний ремонт транспортного засобу "Range Rover Velar" ДНЗ НОМЕР_2 , пошкодженого 29.05.2019 у доро?жньо-тра?нспортній пригоді з вини водія транспортного засобу "Renault Magnum" ДНЗ НОМЕР_3 , що встановлено постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №759/10834/19. Просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування - 295 305, 27грн, яка зменшена на розмір відшкодованого страховиком відповідача ліміту відповідальності встановленої полісом №АО3213969 - 98 000,00грн. Позовні вимоги мотивує статтями 993, 1172, 1187, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України "Про страхування".

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 2 000,00грн, а саме франшизу встановлену полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО3213969. Решту суми заявленої до стягнення вважає необґрунтованою, документально непідтвердженою та явно завищеною. Зазначає, що ПРАТ "Страхова група "ТАС" визначено розмір матеріального збитку пошкодженого 29.05.2019 у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля "Range Rover Velar" НОМЕР_2 на підставі складених самим же позивачем акту огляду колісного транспортного засобу від 07.06.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування від 15.07.2019, а не звіту про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного суб"єктом оціночної діяльності чи висновку експерта, обумовлених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003. Звертає увагу суду, що на письмову вимогу відповідача від 07.09.2020 про надання документів в підтвердження суми виплаченого страхового відшкодування та матеріалів, що стосуються ДТП 29.05.2019 - позивач не відреагував. Вказані обставини викликають у відповідача сумнів в обґрунтованості суми виплаченого страхового відшкодування 393 305,27грн. Просить суд в позові відмовити (відзив на позов вх № 5248/21 від 12.04.2021).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (страховик/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віді Лізинг" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-00309777 від 05.02.2019. Предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника пов"язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого транспортного засобу Range Rover Velar реєстраційний номер НОМЕР_2 . Страховим ризиком за цим договором є настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням втратою ЗТЗ та/або ЗДО внаслідок настання страхового ризику - дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, протиправних дій третіх осіб, незаконного заволодіння (пункти 1, 3.1.,7.1., 9.1. договору).

Згідно відповіді від Національної поліції України (ідентифікатор картки ДТП 063977) 29.05.2019 на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 15 кілометр, скоєно дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу "Renault Magnum", державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом "Wielton NS" державний номерний знак НОМЕР_4 (водій ОСОБА_1 , власник ТОВ "Транс-Захід") та транспортного засобу "Range Rover Velar" державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 , власник ТОВ "Віді Лізинг").

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №759/10834/19 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

На підставі заяви про настання події від 29.05.2019, акту огляду КТЗ №09791/01/2019/90 від 07.06.2019, додаткового акту огляду від 25.06.2019, рахунку ТОВ "Віді-Пауер" №ПАсС-0010635 від 08.06.2019, рахунку на оплату ТОВ "Десна" №67 від 14.06.2019, страхових актів №22992в/01/2019 від 11.07.2019, №23322в/01/2019 від 15.07.2019, ПРАТ "Страхова група "ТАС" платіжними дорученнями №37020 від 12.07.2019, №37384 від 16.07.2019 перераховано на рахунки станцій технічного обслуговування - ТОВ "Віді-Пауер", ТОВ "Десна" страхове відшкодування за договором №FO309777 від 05.02.2019 в загальній сумі 393 305, 27грн з ПДВ.

У відповідності до полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія №АО3213969, діючого станом на 29.05.2019, ПРАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" є страховиком транспортного засобу - вантажного автомобіля вантажопідйомністю понад 2 т "Renault Magnum", державний номерний знак НОМЕР_3 ; ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну - 100 000,00грн; франшиза - 2 000,00грн.

Платіжним дорученням №ЗР093238 від 29.10.2019 ПРАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" перераховано на рахунок ПРАТ "Страхова група "ТАС" страхове відшкодування в розмірі 98 000,00грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою №3216/ТАС від 19.08.2020 про сплату 295 305, 27грн - різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. У відповіді від 07.09.2020 відповідач просить надати документи в підтвердження суми виплаченого страхового відшкодування та матеріали, що стосуються ДТП 29.05.2019.

Предметом судового розгляду є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку страхового відшкодування в розмірі 295 305, 27грн.

Відносини у сфері страхування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про страхування", яка кореспондується з частиною 1 статті 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до частини 2 статті 352 Господарського кодексу України страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Статтею 8 Закону України "Про страхування" обумовлено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з частиною 1 статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтями 27 Закону України "Про страхування", 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8. статті 1 вказаного Закону).

Як вказує пункт 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Так згідно з частиною 1 цієї правової норми джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: - межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); - страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (пункт 12.1 статті 12).

Отож, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

При цьому, згідно з статтею 29, пунктом 32.7 статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.07.2020 у справі № 910/4790/19.

Пунктами 1.6, 8.1, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 обумовлено, що відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 21.12.2020 у справі № 911/286/20 визначаючи розмір заподіяної шкоди у разі виникнення спору щодо її розміру суди повинні виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. Для визначення, чи підлягає перерахуванню у складі страхового відшкодування сума ПДВ, мають вирішальне значення обставини фактично проведеного відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи.

Судом встановлено, що позивач платіжними дорученнями №37020 від 12.07.2019, №37384 від 16.07.2019 перерахував на рахунки станцій технічного обслуговування - ТОВ "Віді-Пауер", ТОВ "Десна" страхове відшкодування за договором №FO309777 від 05.02.2019 в загальній сумі 393 305, 27грн, на підставі: - заяви про настання події від 29.05.2019; - акту огляду колісного транспортного засобу №09791/01/2019/90 від 07.06.2019; - додаткового акту огляду від 25.06.2019; - рахунку ТОВ "Віді-Пауер" №ПАсС-0010635 від 08.06.2019 на суму 368 345,27грн; - рахунку на оплату ТОВ "Десна" №67 від 14.06.2019 на суму 24 960,00грн; - страхових актів №22992в/01/2019 від 11.07.2019, №23322в/01/2019 від 15.07.2019.

В той час, як порядок і умови здійснення страхового відшкодування, обумовлено пунктом 14 договору добровільного страхування наземного транспорту №FO-00309777 від 05.02.2019, згідно з яким розмір страхового відшкодування розраховується страховиком, виходячи із суми завданого внаслідок настання страхового ризику розміру матеріального збитку, на підставі одного із наступних документів (за рішенням страховика): а) акту товарознавчого дослідження, складеного експертом оціночної діяльності згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003; б) калькуляції вартості відновлювального ремонту, яка складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення; в) калькуляції вартості відновлювального ремонту СТО, що рекомендована страховиком; г) калькуляції вартості відновлювального ремонту СТО, письмово попередньо погодженої страховиком. При цьому, якщо розмір вартості відновлювального ремонту згідно з такою калькуляцією перевищує більше ніж на 10% розмір вартості відновлювального ремонту згідно з актом товарознавчого дослідження то розрахунок проводиться на підставі акту товарознавчого дослідження.

Матеріали справи не містять жодного документа, погодженого сторонами у пункті 14 договору, як-от акту товарознавчого дослідження, складеного експертом оціночної діяльності згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 чи калькуляції вартості відновлювального ремонту, складеної із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення, складеної страховиком чи СТО в підтвердження розміру страхового відшкодування, розрахованого виходячи із суми завданого внаслідок настання страхового ризику розміру матеріального збитку.

Виставлені станціями технічного обслуговування рахунки на оплату №ПАсС-0010635 від 08.06.2019 на суму 368 345,27грн з ПДВ, №67 від 14.06.2019 на суму 24 960,00грн з ПДВ, не підтверджують розмір завданого внаслідок настання страхового випадку матеріального збитку, та не можуть слугувати підставою для висновку про обґрунтованість виплати страхового відшкодування в розмірі 393 305, 27грн в розумінні пункту 14 договору.

Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати, ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, рахунок-фактура має лише інформаційний характер. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.10.2021 у справі № 911/2795/20.

Наряду-замовлення на товари, роботи, послуги №ПАсСА-011322 від 07.06.2019, зазначеного у рахунку ТОВ "Віді-Пауер" №ПАсС-0010635 від 08.06.2019 (а.с.14) - матеріали справи не містять, як і не містять акту виконаних робіт/наданих послуг чи будь-якого іншого первинного документу в підтвердження фактичного здійснення ремонту пошкодженого у ДТП 29.05.2019 транспортного засобу "Range Rover Velar" ДНЗ НОМЕР_2 . В тому числі суду не подано доказів в підтвердження того, чи є станції технічного обслуговування ТОВ "Віді-Пауер", ТОВ "Десна" платниками ПДВ, що є необхідною умовою для визначення, чи підлягає перерахуванню у складі страхового відшкодування сума податку на додану вартість.

Слід зазначити, що актом огляду колісного транспортного засобу №09791/01/2019/90 від 07.06.2019, зафіксовано лише назву деталей та опис пошкоджень. Рішень стосовно заміни, ремонту, окраски пошкоджених деталей транспортного засобу "Range Rover Velar" (пункти Е, І, L акту, а.с.12) - не прийнято. Аналогічно у додатковому акті огляду від 25.06.2019 (а.с.12-13) перелічено деталі транспортного засобу без вказівки на характер їх пошкоджень (деформація, подряпина, скол, тріщина тощо) та без прийняття відповідних рішень. Крім того, огляд колісного транспортного засобу "Range Rover Velar" ДНЗ НОМЕР_2 , проведено оцінювачем 07.06.2019 (а.с.12), а заява про настання події зареєстрована 29.05.2019 (а.с.10), в той час, пунктом 12.6. договору №FO-00309777 від 05.02.2019 обумовлений трьохденний строк з дати реєстрації заяви про подію для надання застрахованого транспортного засобу для огляду страховику.

Беручи до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 21.12.2020 у справі № 911/286/20, з метою з`ясування фактичних обставин, що мають значення для справи, ухвалою суду від 27.07.2021 призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

За наслідками розгляду клопотання вх№13817/21 від 16.08.2021 судового експерта про надання додаткових матеріалів, ухвалою суду від 06.09.2021 зобов"язано позивача надати суду - об`єктивні вихідні дані про весь перелік, номенклатуру, характер, розміри та об`єми пошкоджень транспортного засобу "Range Rover Velar" з яких можливо однозначно визначити конкретні ремонтно-технологічні операції з його відновлення або про номенклатуру, характер, складність фактично необхідного відновлювального ремонту з усунення отриманих у дорожньо-транспортній пригоді 29.05.2019 пошкоджень (усі конкретні ремонтно-технологічні операції з відновлення автомобіля з позначенням розмірів і характеру або трудомісткості усунення тих деформацій кузова, які підлягають ремонту); - каталожні номери складових зазначених у рахунку № ПАсС-0010635 від 08.06.2019; - інформацію щодо прийнятих оцінювачем Рябошапкою І.В. рішень по пошкоджених складових зазначених у акті № 09791/01/2019/90 огляду колісного транспортного засобу від 07.06.2019 (оскільки графи рішень незаповнено); - роз`яснення, щодо додаткового акту огляду від 25.06.2019, складеного Антосіною М.Л. (перелічено складові без зазначення характеру їх пошкоджень, відсутні рішення про їх заміну, ремонт, дефектування).

Позивач вимоги ухвали суду від 06.09.2021 - не виконав, витребувані судом докази - не подав. Через ненадання матеріалів, необхідних для проведення транспортно-товарознавчої експертизи судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерствa юстиції України направлено суду повідомлення №3708 від 11.10.2021 (вх№16233/21 від 19.10.2021) про неможливість надання висновку.

Згідно з письмовими поясненнями ПРАТ "Страхова група "ТАС" (т.2 а.с.3-4) станцією технічного обслуговування ТОВ "Віді-Пауер" на вимогу позивача не подано документів про об`єктивні вихідні дані щодо переліку, номенклатури, характеру, розміру та об`ємів пошкоджень транспортного засобу "Range Rover Velar", а також про ремонтно-технологічні операції з його відновлення.

За таких обставин, недоведеність перед судом фактичного розміру заподіяної шкоди транспортному засобу "Range Rover Velar" у ДТП 29.05.2019, як і недоведеність відповідності вартості відновлювального ремонту транспортного засобу "Range Rover Velar" сумі виплаченого ПрАТ "Страхова група "ТАС" страхового відшкодування, позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за заподіяну шкоду в сумі заявленій до стягнення, що є необхідною умовою для задоволення позову в повному обсязі.

Разом з тим, враховуючи визнання відповідачем позову в частині відшкодування позивачу франшизи в розмірі 2 000,00грн, обумовленої полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО3213969, беручи до уваги частину 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, зважаючи на приписи частини 18 статті 9 Закону України "Про страхування" згідно з якою, франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та є частиною можливої шкоди, що може бути заподіяна майновим інтересам страхувальника, яка залишається на відповідальності самого страхувальника, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00грн. В решті позову слід відмовити.

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 застосовується судами України, як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Статтею 6 Конвенції визначено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції передбачено, що кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Виходячи з аналізу вище викладеного та правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Слід сказати, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду. Така ж правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас у клопотанні вх№17905/21 від 11.11.2021 відповідач просить суд повернути сплачені ТОВ "Транс-Захід" кошти у зв"язку з невиконанням призначеної судом транспортно - товарознавчої експертизи.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Судом з"ясовано, що платіжним дорученням №1625 від 30.08.2021 відповідачем перераховано на рахунок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерствa юстиції України кошти в розмірі 15 101,68грн за транспортно - товарознавчу експертизу на підставі рахунку №21-3708 від 10.08.2021.

Беручи до уваги те, що судова транспортно-товарознавча експертиза не проведена у зв"язку з тим, що позивачем не подано визначених експертом документів, необхідних для проведення експертизи (повідомлення вх№16233/21 від 19.10.2021) - суд приходить до висновку про відшкодування відповідачу за рахунок позивача 686,44грн (вартість вивчення та дослідження судовим експертом матеріалів справи, вказана у акті №2, а.с.235). Водночас сплачені відповідачем кошти Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерствa юстиції України в сумі 14 415,24грн за таких обставин слід повернути.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 295 305, 27грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід", вул.Обліски, буд.139, м.Долина, Івано-Франківська область, 77500 (ідентифікаційний код 30906034) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", пр-т. Перемоги, 65, м.Київ, 03062 (ідентифікаційний код 30115243) 2 000,00грн (дві тисячі грн 00коп.) - страхового відшкодування, 29,67грн (двадцять дев"ять грн 67коп.) - судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", пр-т. Перемоги, 65, м.Київ, 03062 (ідентифікаційний код 30115243) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід", вул.Обліски, буд.139, м.Долина, Івано-Франківська область, 77500 (ідентифікаційний код 30906034) 686,44грн (шістсот вісімдесят шість грн 44коп.) - судових витрат пов"язаних з розглядом справи.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерствa юстиції України, вул. Липинського, 54, м. Львів, 79024 (ідентифікаційний код 23272864) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід", вул.Обліски, буд.139, м.Долина, Івано-Франківська область, 77500 (ідентифікаційний код 30906034) кошти в сумі 14 415,24грн (чотирнадцять тисяч чотириста п"ятнадцять грн 24 коп.) перераховані платіжним дорученням №1625 від 30.08.2021 на підставі рахунку №21-3708 від 10.08.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 18.11.2021

Суддя С.Кобецька