ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3610/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у справі

за позовом Комунального підприємства Харківські теплові мережі, 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код 31557119;

до Державного підприємства Харківвибухпром, 61001, м. Харків, вул. Кірова, 18, код 00292184;

про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії №13088 від 01.10.2003 року у розмірі 90991,25грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Харківські теплові мережі звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства Харківвибухпром, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором про постачання теплової енергії №13088 від 01.10.2003 року за період: жовтень 2012 квітень 2013 років у розмірі 90991,25грн., з яких 28627,33грн. боргу, 55185,70грн. інфляційних та 7178,22грн. 3%річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №13088 від 01.10.2003 про постачання теплової енергії в частині оплати спожитої теплової енергії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3610/21. Вирішено розгляд справи № 922/3610/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві, згідно ст. 250, 251 ГПК України, строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві, згідно ст. 251 ГПК України, строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподанням відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не поданням позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених ст. 248 ГПК України.

Відповідач своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, суд зазначає, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.09.2021, яка надсилалась судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2003 між Комунальним підприємством «Харківські тегїл мережі» (далі Позивач) та ДГІ «Харківвибухпром» (далі Відповідай) було укладено договір про постачання теплової енергії № 13088 (далі -Договір), відповідно до якого Позивач зобов`язується постачати Відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Відповідач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором.

Відповідно до розділу 10. Договору, він набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2003.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Матеріали справи не містять доказів направлення сторонами договору заяв про його припинення, у зв`язку з чим Договір є пролонгованим.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приміщення Відповідача не оснащено приладом обліку, тому нарахування вартості спожитої теплової енергії здійснювалося розрахунковим способом, згідно п. 5.1. Договору.

Відповідно до п. 5.1 договору, Облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом

Згідно п. 6.2. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт звірки розрахунків (в 3-х примірниках).

Пунктом 6.3 Договору Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації попередню оплат)' вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.5. Договору, якщо Відповідач не має приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначає згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел Позивача та кількості годин (діб)роботи теплоспоживального обладнання Відповідача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується Відповідачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

Система опалення приміщень по вул. Молочна, 18, у місті Харкові є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань (з урахуванням теплових втрат від наружної стіни будинку до місця установки приладу обліку відповідно до п. 7.2.43 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71), які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням (п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198), а між власниками житла пропорційно площам квартир (п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630).

У зв`язку з тим, що житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, оснащений приладом обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався відповідачем згідно показань приладу обліку, встановленого у будинку, з урахуванням максимального теплового навантаження на нежитлове приміщення відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, що підтверджується наступними актами включення/відключення опалення в житловому будинку по вул. Молочна, 18: включення №178/7698-В від 24.10.2019 та відключення №178/7338-В від 14.04.2013, а також відповідними переліками споживачів, що розташовані в житловому будинку за адресою: вул.. Молочній, 18.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період жовтень 2012-квітень 2013 позивачем було надано послуги щодо відпуску теплової енергії на загальну суму 28627,33грн., що також підтверджується відповідними рахунками, у зв`язку з чим борг відповідача становить 144903,03грн..

Матеріалами справи підтверджується, що на адресу відповідача направлялись рахунки за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, що підтверджується супровідним листом №759 від 07.12.2021 та відповідним чеком, листом №91 від 18.02.2013 та відповідним чеком, листом №211 від 17.04.2013 та відповідним чеком.

Крім цього, на адресу відповідача надсилалась вимога про сплату боргу за вказаний період однак така була залишена останнім без задоволення, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України Про теплопостачання у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт наявності заборгованості на суму 28627,33грн. за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати спожитої у спірний період теплової енергії згідно умов Договору.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 28627,33грн. за період з жовтня 2012 року по квітень 2013 року за Договором про постачання теплової енергії №13088 від 01.10.2003 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас, як вбачається з вище перелічених рахунків-фактури №17800-1007, вказані рахунки фактури підлягали оплаті до 18 числа місяця наступного за розрахунковим.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату вартості поставленої та спожитої теплової енергії за рахунками: 17800-1007 від 07.11.2012 за жовтень 2012 на суму 549,34грн. до 18.11.2012, 17800-1007 від 07.12.2012 за листопад 2012 на суму 3937,42грн. до 18.12.2012, 17800-1007 від 08.01.2013 за грудень 2012 на суму 6839,99грн. до 18.01.2013, 17800-1007 від 07.02.2013 за січень 2013 на суму 6271,34грн. до 18.02.2013, 17800-1007 від 07.03.2013 за лютий 2013 на суму 4619,75грн. до 18.03.2013, 17800-1007 від 08.04.2013 за березень 2013 на суму 5458,51грн. до 18.04.2013, 17800-1007 від 07.05.2013 за квітень 2012 на суму 950,98грн. до 18.05.2013, однак у вказані строки відповідач оплати не здійснив, а тому є таким, що прострочи виконання зобов`язання з вказаних дат.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок інфляційних у розмірі 55185,70грн. за період з жовтня 2012 по серпень 2021 та 1112,94грн. 3% річних нарахованих за період прострочення з 15.12.2012 по 30.08.2021, судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума сплаченого судового збору становить 2270,00грн.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства Харківвибухпром (61001, м. Харків, вул. Кірова, 18, код 00292184) на користь Комунального підприємства Харківські теплові мережі (61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код 31557119) заборгованість за договором про постачання теплової енергії №13088 від 01.10.2003 року за період: жовтень 2012 квітень 2013 років у розмірі 90991,25грн., з яких 28627,33грн. боргу, 55185,70грн. інфляційних та 7178,22грн. 3%річних, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Позивач: Комунальне підприємство Харківські теплові мережі, 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код 31557119

Відповідач: Державне підприємство Харківвибухпром, 61001, м. Харків, вул. Кірова, 18, код 00292184;

Рішення набирає законної сили в строк та порядку, визначеними ст. 241 ГПК України і може бути оскаржене в стоки і в порядку, визначеними ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 4 Прикінцевих Положень ГПК України та п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2021.

Суддя Н.А. Новікова