ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року м. Дніпро Справа № 904/6344/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Біленка Андрія Володимировича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2021р.

(суддя Фещенко Ю.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 09.09.2021р.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Дніпро)

до Фізичної особи - підприємця Біленка Андрія Володимировича (м. Кам`янське, Дніпропетровська область)

про стягнення зборів за роботи (послуги), пов`язані з перевезенням вантажу, у загальному розмірі 8 817 грн. 48 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Біленка Андрія Володимировича, про стягнення збору за роботи (послуги), пов`язані з перевезенням вантажу, у розмірі 8 817 грн. 48 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у січні 2021 р. зі станції "Правда" Придніпровської залізниці Фізична особа - підприємець Біленко Андрій Володимирович здійснив відправлення вагонів № 58698549, №55420194 та № 55420079 (надалі - вагони) згідно з накладною № 46747143 на станцію "Електрична" Донецької залізниці;

- при проходженні вагонів через станцію "Нижньодніпровськ - Вузол" Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, залізницею були проведені контрольні зважування, під час яких було виявлено різницю завантаження візків та, як наслідок, їх понаднормове навантаження;

- у вагоні № 58698549 різниця завантаження візків склала 2300 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1050 кг (акт загальної форми № 54 від 09.01.2021); у вагоні № 55420194 різниця завантаження візків склала 3100 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1450 кг (акт загальної форми № 55 від 09.01.2021); у вагоні №55420079 різниця завантаження візків склала 2150 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1250 кг (акт загальної форми № 57 від 09.01.2021);

- 11.01.2021 станцією "Нижньодніпровськ - Вузол" Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми № 103 про нарахування зборів, пов`язаних з різницею завантаження візків (навантаження візків понад половину вантажопідйомності вагонів), а саме: плати за користування вагонами. збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу, довідок про перевезення телеграфом, збору за зважування, всього 8 817 грн. 48 коп.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2021р. позовні вимоги задоволено - стягнуто з Фізичної особи - підприємця Біленка Андрія Володимировича на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 8 817 грн. 48 коп. - зборів за роботи (послуги), пов`язані з перевезенням вантажу та 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, Фізична особа - підприємець Біленко Андрій Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що не згодний з ухваленим рішенням, вважає його прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що встановлення маси вантажу та відповідності навантаження на кожен візок у вагонах №№ 58698549, 5542194, 55420079 визначалося Приватним акціонерним товариством «Дніпровський коксохімічний завод», згідно договору N2 19/40 від 01.01.2019, шляхом зважування на справних механічних вагонних вагах (200 тон), заводський номер 065, які повірені та пройшли атестацій відповідно до вимог чинного законодавства України про метрологію та метрологічну діяльність, термін експлуатації продовжено черговий раз згідно вимог технічних норм (технічний паспорт на ваги маються в матеріалах справи).

Скаржник вважає, що сертифікованими, та паспортизованими вагами Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» не могла бути визначено невірно навантаження на кожен візок зазначених вагонів.

Скаржник також вказує на те, що встановлення маси вантажу та навантаження на кожен візок зазначених вище вагонів, визначалася уповноваженою особою відправника (відповідача) за допомогою механічних вагонних ваг 200 тон, тоді як на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці були проведені контрольні зважування маси вантажу у зазначених вагонах та навантаження на кожен візок за допомогою вагонних електронно-тензометричних вагах 150т, заводський номер 032, як це зазначено у позові та додатку до нього, хоча в актах загальної форми № № 54, 55, 57 від 09.01.2021р. не зазначено у який спосіб і на яких вагах проводилася перевірка маси вантажу у вагонах та навантаження візків.

Дані ваги відрізняються інженерно-технічними особливостями, мають різний метод визначення маси, зокрема: тензометричні (електронні) ваги - ваги, на яких маса визначається за допомогою передачі сили навантаження від вантажу, перетвореної в електричний сигнал тензометричними датчиками до вагопроцесора в цифровому вигляді; механічні (важільні) ваги - ваги, на яких маса визначається за допомогою передачі сили навантаження від вантажу через систему важелів до вказівного приладу.

В підтвердження своїх доводів, апелянт посилається на п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083, згідно яких, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться таким самим способом, яким цю масу визначено на станції відправлення.

Скаржник вважає, що відповідно до Правил перевезення вантажів, маса вантажу та навантаження на кожен візок вагону мала б бути перевірена Придніпровською залізницею у такий же саме спосіб, яким це було визначено відправником (уповноваженою особою),, тобто контрольна перевірка навантажування на кожен візок вагонів №№8698549, 5542194, 55420079 повинно було проводитися позивачем на станції Нижньодніпровськ-Вузол на механічних вагонних вагах 200 тн..

З огляду на те, що фактично визначення навантаження на кожен візок вагонів при зважуванні сторонами відбулося на вагах різного типу та різними способами, Скаржник вважає необґрунтованим посилання позивача на виявлення різниці навантаження на кожен візок зазначених вагонів.

Крім того, Скаржник зазначає на тому, що про виявлення розбіжностей навантаження на візки вищезазначених вагонів відповідачу не повідомлялося, акти загальної форми складалися без участі уповноваженої особи відповідача Саранча P., чим позбавлено останнього на об`єктивне і справедливе вирішення спору на досудовому етапі та в судовому засіданні. Позивачем не надано суду докази про повідомлення та виклик відповідача для складання актів загальної форми № № 54, 55, 57 від 09.01.2021..

Аналогічні доводи Скаржника містяться і у відповіді на відзив Позивача.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень, Позивач вказує на безпідставність посилань Відповідача, оскільки вантажовідправник визначав масу вантажу у вагоні шляхом зважування на вагах, тобто таким самим способом, як і залізниця на проміжній станції Нижньодніпровськ Вузол.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/6344/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Кощеєв І.М., судді - Чус О.В., Орєшкіна Е.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021р..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Біленка Андрія Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2021р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

В січні 2021 р., зі станції Правда Придніпровської залізниці Фізична особа - підприємець Біленко Андрій Володимирович здійснив відправлення вагонів №№ 58698549, 55420194, 55420079, згідно з накладною № 46747143 на станцію Електрична Донецької залізниці.

Відповідно до відомості вагонів, яка є додатком до накладної № 46747143, вантажопідйомність вагону № 58698549 становить 71 000 кг, у зв`язку з чим навантаження на кожен візок не повинно перевищувати 35 500 кг (вантажопідйомність вагону (71 000кг) : 2 = половина вантажопідйомності вагону (35 500 кг).

Відповідно до відомості вагонів, яка є додатком до накладної № 46747143, вантажопідйомність вагонів №№ 55420194, 55420079 становить 70 000 кг, у зв`язку з чим навантаження на кожен візок не повинно перевищувати 35 000 кг (вантажопідйомність вагону (70 000 кг): 2 = половина вантажопідйомності вагону (35 000 кг).

При проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України, залізницею були проведені контрольні зважування, під час яких було виявлено різницю завантаження візків та, як наслідок, їх понаднормове навантаження.

Так, 09.01.2021р. при переважуванні вагонів №№ 58698549, 55420194, 55420079 на вагонних вагах проміжної станції Нижньодніпровськ-Вузол було виявлено різницю завантаження візків та, як наслідок, їх понаднормове навантаження, а саме:

- у вагоні № 58698549 різниця завантаження візків складає 2 300 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1 050 кг (акт загальної форми № 54 від 09.01.2021р.) (а.с. 12);

- у вагоні № 55420194 різниця завантаження візків складає 3 100 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1 450 кг (акт загальної форми № 55 від 09.01.2021р.) (а.с. 12);

- у вагоні № 55420079 різниця завантаження візків складає 2 150 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1 250 кг (акт загальної форми № 57 від 09.01.2021р.) (а.с. 13).

Враховуючи те, що у вказаних вище вагонах №№ 58698549, 55420194, 55420079 було виявлено перевищення вантажопідйомності половини останніх, вагони були затримані для виправлення комерційної несправності.

У зв`язку з викладеним, 11.01.2021р. станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми № 103 про нарахування зборів, пов`язаних з різницею завантаження візків (навантаження візків понад половину вантажопідйомності вагонів), а саме: плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу, довідок про перевезення телеграфом, збору за зважування (а.с. 14).

На підставі вказаного акту загальної форми № 103, 14.01.2021 р. станцією відправлення Правда Придніпровської залізниці була заведена накопичувальна картка № 14019003 форми ФДУ-92 (а.с. 24), яку відповідачем не узгоджено.

11.01.2021р., станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми № 103 про нарахування зборів, пов`язаних з різницею завантаження візків (навантаження візків понад половину вантажопідйомності вагонів), а саме плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу, довідок про перевезення телеграфом, збору за зважування (а.с. 14).

На підставі вказаних вище положень закону позивачем здійснено розрахунок заявлених до стягнення зборів за роботи (послуги), пов`язаних з перевезенням вантажу, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача: плату за користування вагонами у сумі 1 152 грн. 60 коп. (без ПДВ); збір за зберігання вантажу у сумі 2 539 грн. 30 коп. (без ПДВ); збір за маневрову роботу у сумі 2 653 грн.60 коп. (без ПДВ); плату за довідкою про перевезення телеграфом у сумі 320 грн. 40 коп. (без ПДВ); збір за зважування у сумі 682 грн. 00 коп.

Загальна сума зборів за роботи (послуги), пов`язані з перевезенням вантажу складає 7 347 грн. 90 коп., яка разом з ПДВ становить 8 817 грн. 48 коп.

Не сплата суми зборів стала приводом для звернення позивача до господарського суду з позовом до відповідача, про примусове стягнення цих грошових коштів в судовому порядку.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості у розмірі 8 817,48 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині правомірності нарахування та стягнення суми зборів за роботи (послуги), пов`язані з перевезенням вантажу з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з наступних мотивів.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 307 ГКтУкраїни, які кореспондуються з положенням ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

В ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", вказаного закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт", розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

За приписами ч. 1 ст. 918 ЦК України, завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998р. затверджено Статут залізниць України, відповідно до ст. 6 якого встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до вказаного Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпеченні гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Технічні умови навантаження і кріплення вантажів - обов`язкові для дотримання всіма учасниками перевезення вимоги щодо розміщення, закріплення, способу навантаження, розвантаження вагонів, забезпечення безпеки руху, збереження залізничного рухомого складу та вантажів.

Згідно з ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

В п. 20 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до вказаних Правил.

Згідно з п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом .1.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до вказаних Правил, у тому числі графу № 20.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Судом встанолено, що, в графі 20 "Найменування вантажу" накладної № 46747143, що відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, яка заповнюється відправником мається запис наступного змісту: "Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 3.1 глави 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу 161202 (Бригадир Саранча Р.В.)...".

Вказаний запис, як і всі відомості накладної № 46747143 в цілому, засвідченні електронним цифровим підписом відправника - Віденка А.В.

Відповідно до п. 3.1 глави 14 Додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, вантаж у вагоні розміщують по всій площі кузову симетрично відносно поздовжньої і поперечної площин симетрії вагону. Допускається зміщення загального центру ваги вантажу у вагоні в межах норм, встановлених главою 1 даних ТУ".

Пунктом 4.3 глави 1 Додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначено, що відповідно до Міждержавних стандартів ГОСТ 22235 в разі необхідності несиметричного розташування вантажу в вагоні різниця в завантаженні візків не повинна перевищувати для 4-вісних вагонів - 10 т; 6-вісних - 15 т; 8-вісних - 20 т. При цьому навантаження, що припадає на кожне з візків, повинно бути не більше половини вантажопідйомності вагона.

Враховуючи вказане, вбачається, що навантаження на кожен візок не повинне перевищувати половину вантажопідйомності вагону, яка відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів відображається в графі 19 накладної.

Відповідно до п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці № 152-Ц від 26.04.2006р., всі вагони (контейнери), що прибувають та відправляються зі станції, де розташований ПКО, повинні оглядатися у комерційному відношенні. Перелік комерційних несправностей, з якими вагони забороняється відправляти зі станції, наведено в додатку 2 до вказаних Правил.

У Додатку 2 до п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів визначено, що згідно з п. 15.27 ПТЕ забороняється ставити в поїзди платформи та напіввагони, що завантажені з порушенням технічних умов навантаження та кріплення вантажу на відкритому рухомому складі. Забороняється відправляти із станції до усунення несправностей платформи й напіввагони з розладом навантаження (зсувом, перекосом вантажу).

Матеріалами справи підтверджується, що на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, через затримку вагонів №№ 58698549, 55420194, 55420079, які прямували за накладною № 46747143, та проведення робіт пов`язаних з їх переваженням вантажу, було складено акт загальної форми № 103 про нарахування зборів, пов`язаних з різницею завантаження візків (навантаження візків понад половину вантажопідйомності вагонів), а саме плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу, довідок про перевезення телеграфом, збору за зважування.

На підставі вказаних актів за надані послуги станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці нараховані плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за маневрову роботу, плату за довідкою про перевезення телеграфом, збір за зважування.

Відповідно до ст.124 Статуту залізниць України, вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов`язані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

У п. 1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів визначено, що платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника. оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.

Відповідно до п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Розрахунок зборів має відповідати вимогам Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1) та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом № 317 від 26.03.2009р. Міністерства транспорту та зв`язку України та зареєстровано в Мін`юсті за № 340/16356 від 15.04.2009р..

Дослідивши розрахунок заявлених до стягнення зборів за роботи (послуги), пов`язаних з перевезенням вантажу, здійснений позивачем у позовній заяві (а.с. 3-4), суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що він є такими, що виконаний у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованим та арифметично вірним.

Доводи Скаржника про недоведеність різниці у масі вантажу, з огляду на її вимір на станціях відправлення та призначення у різний спосіб (на вагонних механічних та тензометричних вагах, відповідно), викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів відхляються, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1.1 Правил на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Пунктом 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до п. 2.1 Правил, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи "Маса вантажу", якщо вона визначена відправником, та "Спосіб визначення маси".

Згідно з п. 5 Правил загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип вагів зазначається в накладній.

Зважування вагонів за накладною № 46747143 на станції відправлення здійснено на вагонних механічних вагах, модифікація ЗВВТ 216П200ВСП виробництва заводу "Старостина", м. Одеса, які пройшли повірку у встановленому порядку.

Із наданої позивачем копії технічного паспорту засобу вимірювання техніки тензометричні ваги, модифікація ЗВВТ ВВЕТ-150-ТД.1-ЕП.2-ДП-С, які встановлені на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, вбачається, що ваги повірені у встановленому порядку 30.09.2020р. (також у подальшому - 30.03.2021р.), та визнані придатними до експлуатації.

Таким чином, складаючи акт загальної форми № 103 від 11.01.2021р., яким встановлено різницю завантаження візків у вагонах та, як наслідок, їх понаднормове навантаження, а саме: у вагоні № 58698549 різниця завантаження візків складає 2 300 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1 050 кг (акт загальної форми № 54 від 09.01.2021р.), у вагоні № 55420194 різниця завантаження візків складає 3 100 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1 450 кг (акт загальної форми № 55 від 09.01.2021р.), у вагоні №55420079 різниця завантаження візків складає 2 150 кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 1 250 кг (акт загальної форми № 57 від 09.01.2021р.), перевірка зважування відбувалась на справних вагонних вагах, повірених у встановленому порядку.

В абзаці 3 п. 3.18 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/225 від 29.09.2008р., зокрема, сказано, що п. 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення принадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100 - 150- тонних вагонних вагах або навпаки, не є порушенням способу визначення маси вантажу.

З огляду на викладене вбачається, що зважуючи вагони на станції Нижньодніпровськ-Вузол залізницею взята тара з залізничної накладної № 46747143, яка оформлена відповідачем у справі та перевірка ваги здійснювалась однаковим способом, а саме: зважуванням вагонів на вагонних вагах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2018. у справі № 916/1922/17.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені ст. 276 ГПК України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.", Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Біленка Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2021р. у справі № 904/6344/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта Фізичну особу - підприємця Біленка Андрія Володимировича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна