РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021Справа № 910/6246/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Григорович Світлани Анатоліївни

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокерський дім Україна"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербуд-Вест"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеська митниця Держмитслужби

про визнання товару контрафактним, вилучення та знищення товару

Представники:

від позивача: Удовиченко Д.Г.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Григорович Світлана Анатоліївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерський Дім Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-Вест» про визнання товару контрафактним, вилучення та знищення товару.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що товари, подані до митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 №UA500060/2021/001486 є такими, що виготовлені з порушенням прав позивача на знаки для товарів і послуг, тому, просить суд визнати такі товари контрафактними та вилучити їх з цивільного обороту і знищити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.04.2021 суд ухвалив: позов залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви: надати виклад обставин заявлених позовних вимог в контексті необхідності залучення до участі у справі третіх осіб - Одеську митницю Держмитслужби та Державну митну службу України; надати докази, які підтверджують направлення відповідачам додатків до позовної заяви листом з описом вкладення (із зазначенням в описі переліку таких додатків).

05.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Також, разом з заявою про усунення недоліків позивачем подано до суду клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Одеську митницю Держмитслужби та Державну митну службу України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що саме Одеська митниця Держмитслужби виявила та призупинила митне оформлення товарів а, відтак, рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки зазначеної особи.

За змістом ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

У вирішенні відповідного питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд з`ясовує, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення у даній справі таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Так, з огляду на предмет та підстави позову у справі № 910/6246/21, суд приходить до висновку, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Одеської митниці Держмитслужби, з огляду на що суд вважає за необхідне залучити вказану особу як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

При цьому суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі Державної митної служби України, а, відтак, клопотання позивача підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 15.06.2021; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеську митницю Держмитслужби.

У підготовче засідання 15.06.2021 прибув представник позивача, представники відповідачів та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

Представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду, у підготовчому засіданні 15.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 06.07.2021.

06.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 06.07.2021 прибув представник позивача, представники відповідачів та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 03.08.2021.

03.08.2021 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшли письмові пояснення.

У підготовче засідання 03.08.2021 прибув представник позивача, представники відповідачів та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.09.2021.

У підготовче засідання 14.09.2021 прибув представник позивача, представники відповідачів та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 14.09.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 28.09.2021.

У судове засідання 28.09.2021 прибув представник позивача, представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не прибули.

У судовому засіданні оголошено перерву до 19.10.2021.

19.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Разом з тим, судове засідання призначене на 19.10.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. на лікарняному.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 судове засідання призначено на 09.11.2021.

05.11.2021 електронною поштою до суду від третьої особи надійшли клопотання (які не скріплені електронним цифровим підписом) про направлення позовної заяви та участь у судовому засданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.11.2021 клопотання Одеської митниці Держмитслужби про участь у судовому засіданні, призначеному на 09.11.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 910/6246/21, яке 05.11.2021 електронною поштою надійшло до суду повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

09.11.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли клопотання про направлення позовної заяви та участь у судовому засданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 09.11.2021 прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не прибули.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 ГПК України Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Суд зазначає, що клопотання про участь у судовому засданні в режимі відеоконференції направлене за допомогою засобів поштового зв`язку 05.11.2021, тобто пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання, дане клопотання не містить доказів надіслання його іншим учасникам справи, більше того, ухвалою суду від 25.10.2021 явка учасників справи в судове засідання визнана обов`язковою.

З огляду на встановлені обставини, у судовому засіданні 09.11.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання третьої особи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання третьої особи про надіслання їй копії позову з додатками у справі № 910/6246/21, оскільки, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів (накладна № 479, опис вкладення у лист) позивачем направлялась на адресу третьої особи позовна заява з додатками. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, відтак, третя особа не була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами позову у справі № 910/6246/21, з огляду на що у задоволенні даного клопотання судом відмовлено.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 09.11.2021, за відсутності представників відповідачів та третьої особи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 09.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Григорович Світлана Анатоліївна є власником свідоцтва України № НОМЕР_3 від 25.09.2008 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрованого для товарів 1, 2, 3, 8, 17, 21, 35, 39, 41, 44 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та свідоцтва України № НОМЕР_4 від 12.08.2019 на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого для товарів 3, 35, 44 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг.

Як зазначає позивач, керуючись положеннями ст. 398 Митного кодексу України та відповідно до Порядку реєстрації у митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 09 червня 2020 року № 282, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2020 р. за № 548/34831, 02 лютого 2021 року позивач через уповноваженого представника звернувся до Державної митної служби України із заявами про сприяння захисту належних правовласнику майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ІНФОРМАЦІЯ_2 за свідоцтвами України № НОМЕР_3 від 25.09.2008 та № НОМЕР_4 від 12.08.2019.

З матеріалів справи вбачається, що Григорович С.А. (фізична особа-підприємець) отримала від Одеської митниці Держмитслужби ДМС України повідомлення № 2021/007/П01 та № 2021/008/П01 про те, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів виявлено та призупинено митне оформлення товарів, що підозрюються у порушенні прав інтелектуальної власності, а саме прав на знаки для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ІНФОРМАЦІЯ_2 за свідоцтвами України № НОМЕР_3 від 25.09.2008 та № НОМЕР_4 від 12.08.2019.

Відповідно до додатку № 1 до повідомлень, призупинено оформлення наступного товару: товар № 5. Косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру (флакони по 7 мл. - 15 коробок - 4306 шт., 12 мл. - 19 коробок - 5652 шт., 8 мл. - 16 коробок - 4788 шт., 14 мл. - 3 коробки - 852 шт., 35 мл. - 4 коробки - 702 шт.). Торгова марка: нема даних. Митна декларація типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UА500060/2021/001486. Декларант - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокерський дім Україна», власник та одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-Вест».

У відповідь на повідомлення Одеської митниці ДМС України, 19.03.2021 позивачем направлено Додаток № 2 до повідомлення від 17.03.2021 № 2021/008/П02, у якому зазначено: « 1.1. Маю намір застосувати процедуру знищення товарів відповідно до статті 401 Митного кодексу України та 1.7. Інше (зазначити) у разі якщо декларантом (експортером) буде подано заперечення щодо знищення товару, прошу здійснити дії згідно з п. 1.4, та продовжити призупинення оформлення на строк 10 робочих днів».

Ураховуючи подання декларантом/власником заперечень щодо знищення вищевказаного товару, 29.03.2021 позивач звернувся до Одеської митниці ДМС України з клопотанням про відібрання зразків для проведення експертизи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що товари, подані до митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 №UA500060/2021/001486 є такими, що виготовлені з порушенням прав позивача на знаки для товарів і послуг, тому, просить суд визнати такі товари контрафактними та вилучити їх з цивільного обороту і знищити.

У письмових поясненнях відповідач 1 зазначає, що спірні товари не є контрафактними, оскільки, відповідач придбав їх відповідно до контрактів купівлі-продажу та є добросовісним набувачем товару, що містить знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», який вже був випущений у вільний обіг (цивільний оборот); позовна заява не містить доказів на підтвердження обставин того, що відповідач планує здійснювати подальший продаж цього товару, як і не надано доказів того, що стан товару змінився або погіршився після введення його в цивільний оборот, відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 Господарського кодексу України).

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч. 2-3 ст. 426 ЦК України).

Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Суб`єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 492, ч. 1 ст. 493 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» об`єктом торговельної марки може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори, форма товарів або їх пакування, звуки, за умови що такі позначення придатні для відрізнення товарів або послуг одних осіб від товарів або послуг інших осіб, придатні для відображення їх у Реєстрі таким чином, що дає змогу визначити чіткий і точний обсяг правової охорони, що надається. Об`єктом торговельної марки не можуть бути імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади у комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік (крім випадків, пов`язаних з розвитком української науки та культури), працювали у радянських органах державної безпеки, назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних радянських республік та похідні від них, назви, пов`язані з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті.

Відповідно до статті 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Згідно з ст. 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 4 статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням торговельної марки визнається:

нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано;

застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг;

позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою;

позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою;

позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

Статтею 431 Цивільного кодексу України передбачено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 398 Митного кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, веде митний реєстр об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, на підставі заяв правовласників. Правовласник, який має підстави вважати, що під час переміщення товарів через митний кордон України порушуються чи можуть бути порушені його права на об`єкт права інтелектуальної власності, має право безоплатно подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав на об`єкт права інтелектуальної власності з метою реєстрації такого об`єкта у митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону. Інформація про об`єкти права інтелектуальної власності, зареєстровані в митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, доводиться до митних органів через єдину автоматизовану інформаційну систему митних органів. Для забезпечення ідентифікації товарів, що підозрюються у порушенні прав інтелектуальної власності, митні органи можуть використовувати додаткові інформаційні ресурси в межах, що не суперечать законодавству. Після реєстрації об`єкта права інтелектуальної власності в митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, митні органи застосовують заходи щодо сприяння захисту прав інтелектуальної власності на підставі даних такого реєстру.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що контрафактні товари це:

а) товари, що є предметами порушення прав інтелектуальної власності на торговельну марку в Україні, на яких без дозволу міститься позначення, тотожне із охоронюваною в Україні торговельною маркою стосовно одного й того самого виду товарів, або яке є схожим настільки, що його можна сплутати з такою торговельною маркою;

б) товари, що є предметами порушення прав інтелектуальної власності на географічне зазначення в Україні й містять назву чи термін або описуються за допомогою назви чи терміна, які захищені таким географічним зазначенням;

в) будь-яка упаковка, етикетка, наліпка, брошура, інструкція з експлуатації, гарантія чи інший документ такого типу, навіть якщо вони представлені окремо, які є предметами порушення прав інтелектуальної власності на торговельну марку або географічне зазначення, які містять позначення, назву або термін, тотожні із охоронюваною в Україні торговельною маркою чи географічним зазначенням, або які є схожими настільки, що їх можна сплутати з такою торговельною маркою чи географічним зазначенням, та які можуть використовуватися стосовно одного й того самого виду товарів, щодо якого охороняється торговельна марка в Україні чи географічне зазначення.

За змістом частини 1 статті 17 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» в Україні забороняється експорт та імпорт товарів, які здійснюються з порушенням прав інтелектуальної власності. Контроль за виконанням вимог, що містяться в цій статті, покладається на митні органи та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до статті 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про:

1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів;

2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності;

3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів;

4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь;

5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення;

6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

При цьому, суд зазначає, що вибір способу судового захисту прав інтелектуальної власності, включаючи такі, як вилучення та знищення товарів і матеріалів, введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності, та знарядь, що використовувалися для виготовлення таких товарів, здійснюється особою, якій належить право інтелектуальної власності. Водночас перевірка відповідності цього способу допущеному порушенню і меті здійснення судового розгляду є обов`язком суду, який має приймати рішення зі справи в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи інший спосіб захистити порушене право, так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

Так, судом було встановлено, що Григорович Світлана Анатоліївна є власником свідоцтва України № НОМЕР_3 від 25.09.2008 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрованого для товарів 1, 2, 3, 8, 17, 21, 35, 39, 41, 44 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг та свідоцтва України № НОМЕР_4 від 12.08.2019 на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого для товарів 3, 35, 44 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг.

Відповідно до ст. 398 Митного кодексу України та Порядку реєстрації у митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 09 червня 2020 року № 282, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2020 р. за № 548/34831, 02 лютого 2021 року позивач через уповноваженого представника звернувся до Державної митної служби України із заявами про сприяння захисту належних правовласнику майнових прав на об`єкти права інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ІНФОРМАЦІЯ_2 за свідоцтвами України № НОМЕР_3 від 25.09.2008 та № НОМЕР_4 від 12.08.2019.

Як встановлено судом, Одеська митниця ДМС України надіслала позивачу повідомлення № 2021/007/П01 та № 2021/008/П01, у яких зазначила, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів виявлено та призупинено митне оформлення товарів, що підозрюються у порушенні прав інтелектуальної власності, а саме на знаки для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ІНФОРМАЦІЯ_2 за свідоцтвами України № НОМЕР_3 від 25.09.2008 та № НОМЕР_4 від 12.08.2019.

Відповідно до додатку № 1 до повідомлень призупинено оформлення наступного товару: товар № 5. Косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру (флакони по 7 мл. - 15 коробок - 4306 шт., 12 мл. - 19 коробок - 5652 шт., 8 мл. - 16 коробок - 4788 шт., 14 мл. - 3 коробки - 852 шт., 35 мл. - 4 коробки - 702 шт.). Торгова марка: нема даних. Митна декларація типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UА500060/2021/001486. Декларант - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокерський дім Україна», власник та одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-Вест».

Судом було встановлено, що у відповідь на повідомлення Одеської митниці ДМС України, 19.03.2021 позивачем направлено Додаток № 2 до повідомлення від 17.03.2021 № 2021/008/П02, у якому зазначено: « 1.1. Маю намір застосувати процедуру знищення товарів відповідно до статті 401 Митного кодексу України та 1.7. Інше (зазначити) у разі якщо декларантом (експортером) буде подано заперечення щодо знищення товару, прошу здійснити дії згідно з п. 1.4, та продовжити призупинення оформлення на строк 10 робочих днів».

Однак, ураховуючи подання декларантом/власником заперечень щодо знищення вищевказаного товару, 29.03.2021 позивач звернувся до Одеської митниці Держмитслужби ДМС України з клопотанням про відібрання зразків для проведення експертизи.

З наданого позивачем висновку експертного дослідження № ЕД-19-21/13770-ІВ від 05.05.2021, складеного головним судовим експертом сектору досліджень у сфері іетелектуальної власності відділу мистецтвознавчих, психологічних досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Мартинюк Іриною Миколаївною, вбачається, що за результатами проведеного дослідження, експерт дійшов висновку, що знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 та позначення, нанесені на товари - засоби для манікюру або педикюру, зразки вилученої продукції Одеською митницею Державної митної служби України, надано на дослідження, є схожими настільки, що їх можна сплутати.

При цьому, у вказаному висновку зазначено, що на дослідження експерту було надано наступне: заява від правовласника знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» Григорович С. А. на 3 арк.; копія нотаріально засвідченої довіреності, що підтверджує представництво заявника на 1 арк.; роздруківка з бази даних щодо торговельних марок на 5 арк.; копія Акту № 1 про взяття зразків товарів з метою передавання їх на експертизу як передбачено положенням частини 12 ст. 399 МК України з додатками: косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру в упаковці - RUBBER TOP GEL флакони по 8 мл. RUBBER BASE GEL - 24 шт., Косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру в упаковці - RUBBER BASE GEL флакони по 14 мл. - 12 шт., Косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру в упаковці - праймер ultrabond флакони по 12 мл. - 24 шт.; копія Акту № 2 про взяття зразків товарів з метою передавання їх на експертизу як передбачено положенням частини 12 ст. 399 МК України з додатками: косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру в упаковці - RUBBER TOP GEL флакони по 7 мл. - 12 шт., косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру в упаковці - RUBBER TOP GEL флакони по 35 мл. - 6 шт.; зразки власного виробництва: Ruber base gel - 8 ml - 5 шт., 14 ml - 5 шт., Ruber base gel - 7 ml - 5 шт., 8 ml - 1 шт., 35 ml - 5 шт., Праймер ultrabond - 12 ml - 5 шт.

Експерт зазначає, що зразки товарів надійшли на дослідження у 2 (двох) непрозорих поліетиленових пакетах чорного кольору, краї яких скріплені металеним дротом та зафіксовані металевою пломбою. Загальний вигляд та зміст тиснення на пломбі відображені на фото, розміщених у висновку. Пошкоджень та порушень цілісного закріплювального дроту, пломби, а також поліетиленового пакета, в якому надійшли зразки товарів, не виявлено.

За змістом ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи висновок експертного дослідження № ЕД-19-21/13770-ІВ від 05.05.2021, складений головним судовим експертом Мартинюк Іриною Миколаївною, суд вважає, що зазначений висновок містить відповіді на порушене питання, є обґрунтованим та таким, що узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Отже, відповідачами за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UА500060/2021/001486 заявлено до розмитнення на території України, у зоні діяльності Одеської митниці ДФС, товари (товар № 5. Косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру (флакони по 7 мл. - 15 коробок - 4306 шт., 12 мл. - 19 коробок - 5652 шт., 8 мл. - 16 коробок - 4788 шт., 14 мл. - 3 коробки - 852 шт., 35 мл. - 4 коробки - 702 шт.), на які нанесено позначення, що є схожими на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4, які належать позивачу, настільки, що їх можна сплутати.

Суд зазначає, що праву однієї особи, якій належать права інтелектуальної власності, що за своєю правовою природою є абсолютними, кореспондується обов`язок інших осіб утримуватись від їх порушення.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази надання позивачем відповідачам права на використання позначень за свідоцтвами України №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4 та позначень, схожих із згаданими торговельними марками настільки, що їх можна сплутати, у будь-який спосіб, в т.ч. нанесення їх на будь-який товар, для якого торговельна марка зареєстрована, упаковку, в якій міститься такий товар, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення).

При цьому, суд не бере до уваги доводи, викладені у письмових поясненнях щодо того, що відповідач є добросовісним набувачем спірного товару, спірний товар вже був випущений у вільний обіг (цивільний оборот) та в подальшому придбаний відповідно до контрактів купівлі-продажу, оскільки, жодних доказів на підтвердження даних обставин відповідачем надано суду не було.

Також, з наявної у матеріалах справи копії ухвали від 12.04.2021 у справі № 910/5734/21 судом встановлено, що Григорович Світлана Анатоліївна (фізична особа-підприємець) зверталась до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом: зупинення митного оформлення контрафактних товарів, поданих до митного оформлення за декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UА500060/2021/001486, до набрання рішенням суду у справі законної сили; накладення арешту на товар, поданий до митного оформлення за декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UА500060/2021/001486, до набрання рішенням суду у справі законної сили.

За наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, вказану заяву було задоволено частково та ухвалою від 12.04.2021 у справі № 910/5734/21 вжито заходи до забезпечення позову, а саме зупинено митне оформлення товарів за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UА500060/2021/001486, тобто, спірні товари не було випущено в цивільний обіг.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що відповідачі незаконно намагались ввезти в Україну товар, маркований позначенням, яке є схожим настільки, що його можна сплутати із позначенням позивача, чим порушено права позивача, як власника свідоцтв України на знак для товарів і послуг №№ НОМЕР_3, НОМЕР_4, при цьому, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає допущеному порушенню і меті здійснення судового розгляду, з огляду на що є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повній мірі позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Григорович Світлани Анатоліївни про визнання товарів, поданих до митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UA500060/2021/001486 контрафактними (тобто виготовленими з порушенням прав власника на знак для товарів і послуг), вилучення з цивільного обороту та знищення контрафактного товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UA500060/2021/001486, а саме: «косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру (флакони по 7 мл. - 15 коробок - 4306 шт., 12 мл. - 19 коробок - 5652 шт., 8 мл. - 16 коробок - 4788 шт., 14 мл. - 3 коробки - 852 шт., 35 мл. - 4 коробки - 702 шт.)»; декларант - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокерський дім Україна» (04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 30; ідентифікаційний код: 41814695); власник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-Вест» (79035, м. Львів, вул. Пасічна, 127; ідентифікаційний код: 34418987).

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати товари, подані до митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UA500060/2021/001486 контрафактними, тобто виготовленими з порушенням прав власника на знак для товарів і послуг.

3. Вилучити з цивільного обороту та знищити контрафактний товар за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.03.2021 № UA500060/2021/001486 , а саме: «косметичні препарати, засоби для манікюру, база для манікюру (флакони по 7 мл. - 15 коробок - 4306 шт., 12 мл. - 19 коробок - 5652 шт., 8 мл. - 16 коробок - 4788 шт., 14 мл. - 3 коробки - 852 шт., 35 мл. - 4 коробки - 702 шт.)»; декларант - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокерський дім Україна» (04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 30; ідентифікаційний код: 41814695); власник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-Вест» (79035, м. Львів, вул. Пасічна, 127; ідентифікаційний код: 34418987).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокерський дім Україна» (04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 30; ідентифікаційний код: 41814695) на користь Фізичної особи-підприємця Григорович Світлани Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-Вест» (79035, м. Львів, вул. Пасічна, 127; ідентифікаційний код: 34418987) на користь Фізичної особи-підприємця Григорович Світлани Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.11.2021

Суддя Ю.В. Картавцева