ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. ОдесаСправа № 923/587/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:

Від Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" - адвокат Щедров О.Р., посвідчення № 001662, дата видачі : 16.08.19;

розглянувши апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона

на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 (суддя суду першої інстанції - Соловйов К.В., час і місце оголошення рішення: 23.07.2021 (повний текст складено - 23.07.2021), м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області)

по справі № 923/587/21

та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 (суддя суду першої інстанції - Пінтеліна Т.Г., час і місце оголошення рішення: 09.08.2021 (повний текст складено - 09.08.2021), м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області) по справі № 923/587/21

за позовом: Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія"

до: Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона,

про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Херсонської області 27.04.2021 за вх.№ 1275/21 надійшла позовна заява Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т.Компанія "Дніпро" і компанія" (позивач) до Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн "Біблейська церква" м. Херсона (відповідач) з вимогами про розірвання укладеного 30.04.2020 між позивачем та відповідачем договору оренди № 12, а також, про зобов`язання відповідача невідкладно повернути автомийний комплекс з кав`ярнею та приміщенням для відпочинку (літери і6, З, З1, З2, З3, і), сумарною площею 717,6кв.м. та прилеглу частину мостіння №1 площею 500кв.м., розташоване за адресою м. Херсон, вул. Робоча, 66, за актом приймання-передачі.

Як на обґрунтування позовних вимог було вказано на систематичне невиконання відповідачем умов договору в частині сплати на користь позивача орендної плати у встановлені договором строки, у зв`язку з чим за станом на 22.03.2021 заборгованість відповідача з орендної плати становить 172 881,06грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 у справі № 923/587/21 позовні вимоги задоволено; розірвано договір оренди № 12 від 30.04.2020, укладений між Командитним товариством "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" та Підприємством об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн "Біблійська церква" м. Херсона; зобов`язано Підприємство об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн "Біблійська церква" м. Херсона повернути на користь Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" автомийний комплекс з кав`ярнею та приміщенням для відпочинку (літери і6, З, З1, З2, З3, і), сумарною площею 717,6 кв. м. та прилеглу частину мостіння №1 (площею 500 кв. м.), розташоване за адресою: місто Херсон, вулиця Робоча, 66, за актом приймання передачі; стягнуто з Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн "Біблійська церква" м. Херсона на користь Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" 4 540,00 грн. компенсації по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції керувався тим, що відповідач не виконав встановлені для нього законом та умовами договору оренди від 30.04.2020 №12, як для орендаря майна, зобов`язання перед позивачем в частині здійснення оплати оренди майна на умовах договору оренди (у повному обсязі та у встановлені договором оренди строки).

Суд першої інстанції встановив, що відповідач систематично, більш ніж п`ять місяців, належним чином не виконував встановлений за п.3.1.1 договору для відповідача обов`язок стосовно сплати на користь позивача щомісяця орендної плати в повному обсязі, тому дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

29.07.2021 до суду від позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить здійснити розподіл судових витрат Позивача на правничу допомогу, стягнувши з Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство «АМОС» громади Євангельський християн «Біблійська церква» м. Херсона 7 000,00 гривень.

Додатковим рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 заяву Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. "Компанія "Дніпро" і компанія" про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу - задоволено; стягнуто з Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн "Біблійська церква" м. Херсона на користь Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. "Компанія "Дніпро" і компанія" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Приймаючи дане додаткове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що між Адвокатським об`єднанням «КАНОН» з однієї сторони та Позивачем з іншої, укладено Договір про надання правової допомоги № 18 від 19.03.2021, відповідно до якого вартість юридичної допомоги становить 7 000 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що витрати, понесені позивачем, є обґрунтованими та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, з урахуванням задоволення позову у повному обсязі, ці грошові кошти підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 916/707/21.

Апелянт зазначає, що договір оренди майна №12 від 30 квітня 2020 року, укладено строком з 1 травня 2020 року по 30 квітня 2023 року, тобто на 3 роки, тому він, відповідно до ч.2 ст. 793 ЦК України, підлягає нотаріальному посвідченню.

На думку апелянта, у зв`язку із тим, що Договір оренди №12 нотаріально не посвідчений, він згідно вимог Цивільного кодексу України є нікчемним і відповідно не створює юридичних наслідків для його сторін. Зокрема у позивача по справі, як орендодавця, не виникло жодних прав та обов`язків, які визначені цим договором, в тому числі і на отримання від відповідача орендної плати за користування майном.

У зв`язку із викладеними обставинами апелянт вважає, що Рішення Господарського суду Херсонської області від 23 липня 2021 року по справі №923/587/21 підлягає скасуванню, а позовна заява Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" про розірвання договору оренди не підлягає задоволенню.

Окрім того апелянт зазначає, що позивачем по справі заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано 29 липня 2021 року, про що свідчить відповідна відмітка суду на цій заяві, тобто з порушенням строку, встановленого ч.8 ст. 129 ГПК для подання такої заяви. У зв`язку із викладеними обставинами апелянт вважає, що суд першої інстанції мав залишити цю заяву позивача без розгляду, як цього вимагає п.8 ст. 129 ГПК України.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 23 липня 2021 року по справі №923/587/21, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та скасувати додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09 серпня 2021 року по справі №923/587/21 і прийняти нове рішення, яким відмовити Командитному товариству "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" в задоволенні заяви щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 923/587/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено Підприємству об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткового рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 01.11.2021; призначено справу № 923/587/21 до розгляду на 11 листопада 2021 о 15:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; зупинено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткового рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21.

27.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21.

Позивач вважає, що Відповідач неправильно обрахував строк дії договору оренди №12 від 30.04.2020, оскільки його було укладено не на 3 роки, а на 2 роки і 364 дні, тому даний договір не підлягав нотаріальному посвідченню.

Позивач зазначив, що матеріалами справи підтверджено часткове виконання договору, а також те, що сторони домовились про всі істотні умови договору. Акт приймання-передачі об`єкта оренди в оренду, акти наданих послуг, рахунки, акт звірки взаєморозрахунків, все це свідчить про факт виконання договірних зобов`язань сторонами, а відповідно до ст. 219 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У ньому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивач також вказав, що справа №923/587/21 слухалась у спрощеному провадженні без виклику сторін. До фактичного одержання оскаржуваного основного рішення суду, Позивач не знав задоволені позовні вимоги чи ні. Рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 по справі №923/587/21 отримано Позивачем 26.07.2021, а тому відповідний процесуальний строк встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України було пропущено з поважних підстав.

18.10.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференція поза межами суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 клопотання представника Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона про проведення судового засідання по справі 923/587/21 призначеного до розгляду на 11 листопада 2021 о 15:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено; надано можливість представнику Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона, взяти участь у судовому засіданні за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою - .

11.11.2021 у судовому засіданні прийняв участь представник Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" - адвокат Щедров О.Р.

Окрім того, 11.11.2021 керівником апарату суду Павлевською Г.В., секретарем судового засідання Арустамян К.А., головним спеціалістом відділу інформаційних технологій Калиновським Є.О. було складено акт про неналежне функціонування системи відеоконференцзв`язку, відповідно до якого при розгляді 11 листопада 2021 року справи №923/587/21 було виявлено неможливість налагодження коректної роботи системи "EasyCon", а саме: представник Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона адвокат Доценко К.С. не чув те, що казали у залі судового засідання, зв`язок переривався, він намагався підключитися з іншого носія, але після цього його стало не чути. Була спроба перезавантажити сторінку "EasyCon", все одно зв`язок зривався. У зв`язку з чим судове засідання було проведено у звичайному режимі.

Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

11.11.2021 під час судового засідання надійшла заява представника Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона адвоката Доценко К.С., в якій останній зазначив, що у зв`язку із технічним збоєм при проведенні судового засідання поза межами суду за допомогою сервісу "EasyCon" він просить провести засідання без участі представника апелянта, апеляційну скаргу підтримує та просить задовольнити її в повному обсязі.

З огляду на викладене вище, враховуючи заяву представника апелянта про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважає за потрібне в даному судовому засіданні розглянути апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21 по суті, адже у даному випадку ніщо не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Командитне товариство "Приватне підприємство "В.А.Т. "Компанія "Дніпро" і компанія", як орендодавець, та Підприємство об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємством "АМОС" громади Євангельський християн "Біблійська церква" м. Херсона, як орендар, уклали 30.04.2020 між собою договір оренди № 12, на умовах якого позивач надав відповідачеві в тимчасове користування за плату автомийний комплекс з кав`ярнею та приміщенням для відпочинку (літери і6, З, 31, 32, 33, і), сумарною площею 717,6 кв. м. та прилеглу частину мостіння №1 (площею 500 кв. м.), що розташоване за адресою - місто Херсон, вулиця Робоча, 66, та належить позивачеві на праві приватної власності (надалі - договір оренди).

Відповідно до п. 2.1. Договору орендар набуває право користування майном одночасно з підписанням акту приймання - передачі такого. При чому Акт прийому-передачі Майна є невід`ємним додатком до цього Договору. Майно може передаватись в оренду частинами.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору орендар зобов`язаний прийняти в оренду майно, а також своєчасно і в повному обсязі здійснювати на користь орендодавця платежі, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 5.1. Договору розмір орендної плати за першій місяць становить 32 970,00 грн., з яких 27475грн - вартість послуг з оренди, а 5495грн - податок на додану вартість (ПДВ). Розмір орендної плати за другий, а також за кожний наступний місяць користування орендарем майном, визначається шляхом множення розміру орендної плати в попередньому місяці на офіційний індекс інфляції за попередній місяць (проіндексований платіж).

Відповідно до п. 5.2. Договору орендна плата сплачується орендарем орендодавцеві щомісячно шляхом авансування. Всякий проіндексований платіж, рівно як і орендна плата за перший місяць, має бути сплачено орендарем на користь орендодавця до останнього дня місяця, за який він проводиться.

Відповідно до п. 5.3. Договору розмір орендної плати за користування майном не включає в себе вартість комунальних чи інших послуг, пов`язаних з утриманням та експлуатацією майна орендарем.

Відповідно до п. 7.1. Договору, договір набирає чинності з 01.05.2020 та діє до підписання акту прийому-передачі майна з оренди: при цьому, датою повернення майна з оренди є 30.04.2023, або дата дострокового припинення цього договору.

За актом від 01.05.2020 прийому - передачі майна в оренду позивач, на виконання зазначеного договору оренди, передав відповідачеві, який, в свою чергу, прийняв від позивача автомийний комплекс з кав`ярнею та приміщенням для відпочинку (літери і6, З, 31, 32, 33, і), сумарною площею 717,6 кв. м. та прилеглу частину мостіння №1 (площею 500 кв. м.), що розташоване за адресою м. Херсон, вул. Робоча, 66.

Позивач та відповідач уклали до договору оренди, зокрема, додаткові угоди:

- від 01.05.2020 про встановлення розміру орендної плати з 01.05.2020 по 05.06.2020 в сумі 16486,00грн, з них 13737,50грн вартості послуг з оренди та 2747,50грн ПДВ;

- від 16.11.2020 про встановлення розміру орендної плати у листопаді 2020 року в сумі 23355,00грн, з них 19462,95грн вартості послуг з оренди та 3892,59грн ПДВ;

- від 15.01.2021 про встановлення розміру орендної плати у січні 2021 року в сумі 15346,32грн, з них 12788,60грн вартості послуг з оренди та 2557,72грн ПДВ.

При виконанні договору оренди між позивачем та відповідачем складено акти здачі-приймання послуг з здавання під найм нерухомого майна до цього договору оренди (а.с.29-33), з загальною вартістю послуг 286 366,06грн., а саме:

- акт №146 від 29.05.2020 надання послуг за травень 2020 року на суму 16485грн., з ПДВ;

- акт №178 від 30.06.2020 надання послуг за червень 2020 року на суму 30857,72грн., з ПДВ;

- акт №208 від 31.07.2020 надання послуг за липень 2020 року на суму 33135,04грн., з ПДВ;

- акт №234 від 31.08.2020 надання послуг за серпень 2020 року на суму 32936,23грн., з ПДВ;

- акт №263 від 30.09.2020 надання послуг за вересень 2020 року на суму 32870,36грн., з ПДВ;

- акт №321 від 30.10.2020 надання послуг за жовтень 2020 року на суму 33034,72грн., з ПДВ;

- акт №351 від 30.11.2020 надання послуг за листопад 2020 року на суму 23355,54грн., з ПДВ;

- акт №377 від 31.12..2020 надання послуг за грудень 2020 року на суму 33798,80грн., з ПДВ;

- акт №4 від 29.01.2021 надання послуг за січень 2021 року на суму 15346,32грн., з ПДВ;

- акт №30 від 26.02.2021 надання послуг за лютий 2021 року на суму 34546,33грн., з ПДВ.

На оплату послуг, які зазначено в даних актах, позивачем було виставлено відповідачеві рахунки на загальну суму 315132,25грн, а саме, № 162 від 22.05.2020 на суму 16485грн, №174 від 10.06.2020 на суму 30857,72грн, № 202 від 10.07.2020 на суму 33135,04грн, №238 від 11.08.2020 на суму 32936,23грн, №266 від 10.09.2020 на суму 32870,36грн, №301 від 12.10.2020 на суму 33034,72грн, №339 від 10.11.2020 на суму 33 365,06грн, №368 від 10.12.2020 на суму 33798,80грн, №2 від 12.01.2021 на суму 34102,99грн, №28 від 10.02.2021 на суму 34546,33грн. (а.с.34-40).

Також, позивачем був виставлений відповідачеві на підставі зазначеного договору оренди від 30.04.2020 № 12 рахунок на оплату послуг за березень 2021 року № 56 від 10.03.2021 на суму 34891,80грн.

За обліком позивача, що узгоджується з даними, що містять додані до позовної заяви виписки по банківських рахунках позивача (а.с.18-28), за період з 05.06.2020 по 09.03.2021 відповідач сплатив 113485грн. орендної плати за зазначеним договором оренди від 30.04.2020 № 12, а несплаченою залишаються 172881,06грн. з вартості послуг, які вказано в актах здачі-приймання послуг з здавання під найм нерухомого майна до договору оренди (а.с.29-33). При цьому, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за зазначеним договором оренди від 30.04.2020 № 12 станом на 31.10.2020 був додатково уточнений за складеним між позивачем та відповідачем актом звірки взаєморозрахунків за цим договором, а саме, в розмірі 105 834,07грн.

01.04.2021 позивачем направлено на адресу відповідача листом з описом вкладення письмове повідомлення № 1-9/13 від 31.03.2021 щодо відмови позивача від зазначеного договору оренди від 30.04.2020 № 12, за яким у зв`язку з систематичним порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині сплати в повному обсязі у встановлені даним договором строки орендної плати за користування нерухомим майном позивача, позивач запропонував відповідачу підписати додаткову угоду про розірвання вказаного укладеного між ними договору оренди та повернути позивачу орендоване відповідачем майно позивача. Відповідь на дану письмову вимогу та/або підписану відповідачем додаткову угоду про розірвання зазначеного договору оренди від 30.04.2020 №12 на час звернення позивача до суду з позовною заявою позивач не отримав.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо договірних зобов`язань між сторонами

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1, ч.3 та ч.4 ст.291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 Господарського кодексу України. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно ж до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно ж до ч.1, ч.3 та ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Поряд з цим, відповідно до ч.1-ч.5 ст.188 Господарського кодексу України:

- зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором;

- сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором;

- сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду;

- у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду;

- якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

На підставі договору оренди від 30.04.2020 № 12 між позивачем та відповідачем виникли майново-господарські зобов`язання, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як було встановлено вище, Позивач виконав встановлені для нього законом (за ч.1 ст.283 Господарського та ч.1 ст.759 Цивільного кодексів України) та умовами договору оренди від 30.04.2020 №12 (за пунктом 1.1. договору), як для орендодавця, зобов`язання перед відповідачем в частині передачі відповідачеві у користування за плату об`єкта оренди (нерухоме майно) на період дії договору, що підтверджується, зокрема, актом від 01.05.2020 прийому - передачі майна в оренду до цього договору та актами здачі-приймання послуг з здавання під найм нерухомого майна до цього договору за період з травня 2020 року по лютий 2021 року (а.с.29-33). Всі ці акти підписано відповідачем, з скріпленням цього підпису відбитком печатки відповідача, без будь-яких зауважень та заперечень. За текстом актів здачі-приймання послуг, при цьому вказано, що відповідач (зазначений у цих актах як замовник) не має будь-яких претензій по обсягу, якості та строках надання послуг.

Проте, відповідач, отримавши, вказаний об`єкт оренди та використовуючи його в подальшому у власній господарській діяльності, не виконав встановлені для нього законом (за ч.1 ст.283, ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського та ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексів України) та умовами зазначеного договору оренди від 30.04.2020 №12 (за п.1.1., п.3.1.1., п.5.2. договору), як для орендаря майна, зобов`язання перед позивачем в частині здійснення оплати оренди майна на умовах договору оренди (у повному обсязі та у встановлені договором оренди строки). Розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з травня 2020 року по лютий 2021 року з оплати вартості послуг, які вказано в актах здачі-приймання послуг з здавання під найм нерухомого майна до договору оренди (а.с.29-33) становить 172881,06грн.

Посилання апелянта на те, що договір оренди майна №12 від 30 квітня 2020 року підлягає нотаріальному посвідченню, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж па п`ять років.

Частиною 1 ст. 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З аналізу договору оренди №12 від 30.04.2020 вбачається, що строк його дії визначений днями. Згідно п. 7.1. Договору, він починає діяти 01.05.2020 і втрачає чинність з підписанням акту-приймання передачі майна з оренди, який мас бути підписаний 30.04.2023. Тобто, у разі якщо договір не буде розірвано достроково, періодом його дії є 01.05.2020-29.04.2023.

Поняття «рік», або «календарний рік» в чинному законодавстві відсутнє.

В постанові Верховного Суду України від 16.04.2013 по справі № 21-94а 13 зазначено, що календарний рік - проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

В Україні, як і у більшості країн світу діє григоріанський календар. У григоріанському календарі звичайні роки мають 365 днів, високосні роки, які становлять 366 днів, розділено на 12 послідовних місяців.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживної політики від 28.12.2010 № 607 затверджено зокрема ДСТУ ІSО 8601:2010 «Елементи даних і формати обміну. Обмін інформацією. Подання дати й часу», яким береться за основу григоріанський календар та вказується, що у календарному році 365 діб та 366 діб у високосному році.

Таким чином під терміном «три роки» слід розуміти 1095 дні (365 х 3 = 1095).

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Водночас фактично проміжок у часі з 01.05.2021 по 29.04.2023 дорівнює 1094 дням, адже колегія суддів вважає, що 30.04.2023 не може бути включено до строку дії договору, оскільки в цей день дія договору припиняється.

З огляду на викладене вище, припущення Відповідача щодо укладання договору строком на 3 роки і його нікчемність через недотримання форми правочину є помилковими та не приймається колегією суддів до уваги.

Таким чином заперечення відповідача щодо відсутності у нього заборгованості перед позивачем через нікчемність договору не приймається колегією суддів до уваги. Інших заперечень щодо наявності 172881,06грн. заборгованості перед позивачем за договором оренди від 30.04.2020 № 12 та/або контррозрахунків даної заборгованості відповідач при розгляді цієї справи не надав.

Також, при розгляді даної справи відповідач не надав доказів погашення, повного або часткового, вказаної в розмірі 172881,06грн. заборгованості з орендної плати, а також не надав доказів повернення позивачеві нерухомого майна - об`єкта оренди за укладеним між сторонами даної справи договору оренди від 30.04.2020 № 12.

Враховуючи розмір заборгованості відповідача з сплати орендної плати за договором оренди від 30.04.2020 № 12, а саме, 172881,06грн., та розмір орендної плати за один місяць оренди майна, що встановлений за загальним правилом даного договору оренди, а саме, за п.5.1. даного договору в розмірі 32970грн., колегія суддів вважає підтвердженим той факт, що відповідач систематично, більш ніж п`ять місяців, належним чином не виконував встановлений за п.3.1.1 даного договору для відповідача обов`язок стосовно сплати на користь позивача щомісяця орендної плати за договором оренди від 30.04.2020 № 12. Докази іншого у справі відсутні.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Оскільки відповідач не надав позивачеві ані згоди, ані будь-якої відповіді на письмове повідомлення № 1-9/13 від 31.03.2021 щодо відмови позивача від укладеного між ними договору оренди від 30.04.2020 № 12, а також не повернув позивачу підписану відповідачем додаткову угоду про розірвання цього договору оренди від 30.04.2020 № 12, що позивач надсилав відповідачеві, то з урахуванням положень ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України та ч.6 ст.283 Господарського кодексу України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявні підстави для розірвання, у відповідності до ч.4 ст.188 та ч.3 ст.291 Господарського кодексу України, в судовому порядку укладеного між сторонами даної справи договору оренди від 30.04.2020 № 12.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги про розірвання укладеного 30.04.2020 між позивачем та відповідачем договору оренди № 12, а також, про зобов`язання відповідача невідкладно повернути автомийний комплекс з кав`ярнею та приміщенням для відпочинку (літери і6, З, З1, З2, З3, і), сумарною площею 717,6кв.м. та прилеглу частину мостіння №1 площею 500кв.м., розташоване за адресою м. Херсон, вул. Робоча, 66, за актом приймання-передачі підлягають задоволенню.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021, колегія суддів зазначає наступне.

29.07.2021р. до суду від позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить здійснити розподіл судових витрат Позивача на правничу допомогу, стягнувши з Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство «АМОС» громади Євангельський християн «Біблійська церква» м. Херсона на користь Командитного товариства «Приватне підприємство «В.А.Т. «Компанія «Дніпро» і компанія» 7 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 756/2114/17).

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Першою заявою Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" по суті справи була позовна заява, до якої було додано попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат.

Послуги з професійної правничої допомоги позивачу у даній справі надавав безпосередньо адвокат Щедров О.Р.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Щедров О.Р. здійснює свою діяльність в межах адвокатського об`єднання «КАНОН».

Як вбачається з наданих доказів між Адвокатським об`єднанням «КАНОН» з однієї сторони та Позивачем з іншої, укладено Договір про надання правової допомоги № 18 від 19.03.2021.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору про надання правової допомоги №18 від 19.03.2021, Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в Господарському суді згідно визначеної територіальної підсудності (суді першої інстанції) з приводу складання і подання до суду позовної заяви про розірвання договору оренди, а також стосовно представництва під час судового розгляду. При розгляді судової справи Адвокатське об`єднання користується усіма без виключення процесуальними правами наданими стороні по справі згідно чинного процесуального законодавства України.

Згідно п. 4.1 вказаного Договору, вартість юридичної допомоги за даним Договором становить 7 000 грн. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» обумовлені грошові кошти вважаються фіксованим розміром обчислення гонорару.

Окрім вказаного вище договору, на підтвердження понесених судових витрат під час розгляду справи у суді першої інстанції у матеріалах справи містяться наступні докази:

- Рахунок № 15 від 19.03. 2021 на суму 7 000,00 грн.;

- Платіжне доручення № 2222 від 01.04.2021 про оплату Командитним товариством "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" рахунку № 15 від 19.03.2021 за правову допомогу згідно п. 4.1. договору № 18 від 19.03.2021;

- Акт № 15 від 28.07.2021 про приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 18 від 19.03.2021, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 7 000,00 грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 було здійснено висновок про те, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

Відповідно, обґрунтованість її стягнення підлягає оцінці з урахуванням співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

У даному випадку сторони у договорі узгодили фіксований розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги під час судового розгляду у суді першої інстанції, який не залежить від витраченого адвокатом часу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить до висновку, що враховуючи складність справи, процесуальні дії, вчинені у справі адвокатом, заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції в розмірі 7 000,00 грн. є обґрунтованою, співмірною зі складністю справи та її значенням для позивача, її понесення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Посилання апелянта на те, що заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано 29 липня 2021 року, про що свідчить відповідна відмітка суду на цій заяві, тобто з порушенням строку, встановленого ч.8 ст. 129 ГПК для подання такої заяви, колегія суддів не приймає до уваги у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку справа №923/587/21 у суді першої інстанції розглядалася у спрощеному провадженні без виклику сторін. До фактичного одержання оскаржуваного основного рішення суду, Позивач не знав задоволені позовні вимоги чи ні.

Копію повного тексту рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 позивач отримав лише 26.07.2021.

Таким чином, позивач подав заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів з дня отримання ним рішення по суті спору, тобто протягом 5 днів з моменту, коли він взагалі дізнався про результат розгляду справи, тому на думку колегії суддів строк, встановлений ч. 9 ст. 129 ГПК України, не було пропущено.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткового рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21 за результатами їх апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувані рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21 підлягають залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки) Підприємство "АМОС" громади Євангельський християн " Біблійська церква" м. Херсона залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2021 по справі № 923/587/21 та додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 09.08.2021 по справі № 923/587/21 залишити без змін.

Витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк