ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 рокуСправа № 912/879/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у судовому засіданні справу №912/879/21

за позовом Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, вул. Велика Пермська, 4, м. Кропивницький, 25006, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, вул. Промислова, буд. 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400

до відповідача Фізичної особи-підприємця Сінчука Миколи Миколайовича, АДРЕСА_1

про усунення перешкод у користуванні майном

Представники сторін

від прокуратури - Радкевич С.М. посвідчення № 058775 видане 17.12.2020;

від позивача - Анікієнко Є.О., довіреність № б/н від 08.10.21 адвокат, посвідчення №480 видане 14.08.2019;

від відповідача - участі не брали.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Кіровоградської обласної державної адміністрації до Фізичної особи-підприємця Сінчука Миколи Миколайовича (далі - ФОП Сінчук М.М., відповідач) з вимогами про наступне:

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код 00022543, площа Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, 25006) в користуванні та розпорядженні своїм майном - водосховищем за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, площею 59,5696 га та земельної ділянки під ним, яке розташоване на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом припинення Фізичною особою - підприємцем Сінчуком Миколою Миколайовичем (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 29.03.2004, РНКПО НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) використання розташованого на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області водного об`єкта - водосховища за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області площею 59,5696 га на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг разом із земельною ділянкою під ним для цілей спеціального використання водних біоресурсів в Режимі рибогосподарської експлуатації;

- усунути перешкоди власнику - державі в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код 00022543, площа Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, 25006) в користуванні та розпорядженні своїм майном - водосховищем за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, площею 59,5696 га та земельної ділянки під ним, яке розташоване на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом зобов`язання Фізичної особи - підприємця Сінчука Миколи Миколайовича (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 29.03.2004, РНКПО НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) повернути державі в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації, розташований на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області водний об`єкт - водосховище за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області площею 59,5696 га на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг, разом із земельною ділянкою під ним;

- покладення на відповідача судового збору.

Ухвалою суду від 23.03.2021 відкрито провадження у справі №912/879/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.04.2021 об 11:30 год, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

31.03.2021 представником позивача подані документи супровідним листом, в тому числі пояснення по справі №912/879/21, за змістом яких позивач підтримує вимоги, викладені у позовній заяві.

19.04.2021 відповідачем подано суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення засідання суду.

Ухвалою від 20.04.2021 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.05.2021.

26.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов з запереченнями позовних вимог з таких підстав. Територіальним органом Держрибагенства 26.11.2019 відповідачу видано дозвіл №17 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), термін дії з 26.11.2019 по 26.11.2024. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів використання відповідачем ставка розташованого на р. Синиця та самочинного утримання земельної ділянки. Також, відповідач вказує, що прокурором обрано невірний спосіб захисту.

28.04.2021 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення засідання суду.

28.04.2021 Кіровоградською обласною прокуратурою до суду подано відповідь на відзив з запереченнями доводів відповідача.

Протокольною ухвалою від 06.05.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи № 912/879/21 на 18.05.2021 о 12:00 год.

17.05.2021 відповідачем подано до суду клопотання про призначення у справі №912/879/21 земельно-технічної експертизи.

В підготовчому засіданні 18.05.2021 оголошено перерву на 27.05.2021 о 14:00 год.

Ухвалою від 18.05.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

24.05.2021 позивачем подано суду заперечення на клопотання про призначення земельно-технічної експертизи.

25.05.2021 прокурором подано суду заперечення на клопотання про призначення земельно-технічної експертизи.

26.05.2021 позивачем подано суду з доповненням до заперечення належним чином засвідчену копію проекту землеустрою.

Прокурором подано суду докази направлення учасникам справи заперечень від 25.05.2021 та клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом справи №912/1941/20.

Ухвалою від 27.05.2021 судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача від 17.05.2021 про призначення земельно-технічної експертизи, прийнято докази подані прокурором та позивачем з запереченнями щодо призначення експертизи, зупинено провадження у справі №912/879/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №912/1941/20.

13.09.2021 від прокуратури надійшло клопотання №15/1-973/21 від 10.09.2021 про поновлення провадження у справі, оскільки Верховним Судом 16.06.2021 у справі №912/1941/20 прийнято постанову.

16.09.2021 також надійшла заява про заміну у справі позивача в порядку ст. 52 ГПК України на Благовіщенську міську раду Голованівського району Кіровоградської області.

Листом від 17.09.2021 учасників процесу суд повідомив про поновлення провадження у справі та проведення підготовчого засідання 23.09.2021 о 11:30

Ухвалою від 23.09.2021 суд поновив провадження у справі № 912/879/21, призначив підготовче засідання на 23.09.2021 о 11:30 год.

В підготовчому засіданні 23.09.2021 оголошено перерву на 27.09.2021 о 16:30 год.

24.09.2021 відповідачем подано суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача.

Ухвалою від 27.09.2021 судом задоволено клопотання Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури №15/1-973-21 від 10.09.2021 про заміну позивача, постановлено замінити у справі №912/879/21 позивача Кіровоградську обласну державну адміністрацію належним позивачем - Благовіщенською міською радою Голованівського району Кіровоградської області (і.к. 05402697, вул. Промислова, буд. 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400). Закрито підготовче провадження у справі №912/879/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2021 об 11:30 год.

08.10.2021 відповідачем подано суду клопотання про відкладення розгляду справи.

11.10.2021 судом розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву в судовому засіданні на 08.11.2021 об 11:00 год.

В судовому засіданні 08.11.2021 прокурором та позивачем підтримано позовні вимоги.

Відповідач участь повноважного представника в судове засіданні 08.11.2021 не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду від 27.09.2021 та від 11.10.2021, як і раніше постановлені ухвали, направлено відповідачу на електронну пошту: . Згідно електронних листів, зокрема від 02.06.2021 (а.с. 14 т. 3), відповідачем підтверджено отримання ухвал суду за зазначеною електронною поштою.

08.10.2021 відповідачем подано суду клопотання про відкладення розгляду справи в судовому засіданні 11.10.2021 на іншу дату у зв`язку з неможливістю явки представника.

Приймаючи до уваги викладені обставини, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Судом досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення прокурора та позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У відповідності до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України №3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

В зазначеному рішенні вказано, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За приписами Конституції України (стаття 13) земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Водні об`єкти є виключною власністю українського народу і надаються тільки у користування (ст. 6 Водного кодексу України).

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать, поверхневі води, у тому числі серед інших, штучні водойми (водосховища, ставки) - стаття З ВК України.

Згідно зі ст. 6 ВК України:

до водних об`єктів загальнодержавного значення належать:

1) внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів;

2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання;

3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків;

4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

до водних об`єктів місцевого значення належать:

1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення;

2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

З Урахуванням наведеного, водосховище (Синицівське) за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області є водним об`єктом місцевого значення.

Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим (ст. 6 ВК України).

Водокористувачі мають право, зокрема, використовувати водні об`єкти на умовах оренди (ст. 43 ВК України).

Статтею 51 ВК України (у редакції до 01.03.2021) встановлено порядок користування водними об`єктами на умовах оренди.

Так, у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

З 01.03.2021 водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

Землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами належать до земель водного фонду (стаття 4 ВК України, частина 1 статті 58 ЗК України).

Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством - частини 1, 3 ст.85ВК України.

Право на землі водного фонду визначено ст. 59 Земельного кодексу України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що використання водного об`єкта може здійснюватися фізичними та юридичними особами на правах власності або ж на умовах користування (оренда, постійне користування).

За приписами ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (переважна більшість положень якого набрала чинності 27.05.2021), Земельний кодекс України доповнено пунктом 24 у розділі X "Перехідні положення", відповідно до якого:

"З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

є) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки.

Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Таким чином, аналіз вказаних положень Закону свідчить про те, що з 27.05.2021 уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах є Благовіщенська міська рада Голованівського району Кіровоградської області (і.к. 05402697).

Користування водним об`єктом, всупереч встановленому законодавством порядку, суперечить інтересам держави у сфері ефективного і раціонального використання природних ресурсів.

Український народ є визначеним Конституцією України суб`єктом права власності на землю, водні та інші природні ресурси в межах території України, рівним в своїх правах перед законом із іншими суб`єктами права власності.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. 1, 3, 6-8, 41 Конституції України. Конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності під час користування землями, водними та іншими природними ресурсами, розраховувати на те, що держава вживатиме всіх можливих законних способів та засобів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу надане майно.

Отже, правовідносини, пов`язані з користуванням природними ресурсами беззаперечно становлять суспільний, публічний інтерес, а незаконне користування ними такому суспільному інтересу не відповідає.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення державної, а також суспільної потреби у відновленні законності та вирішення питання щодо повернення державі водного об`єкта та зайнятої ним земельної ділянки водного фонду, які відповідач використовує з порушенням закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначила, що сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з цим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці європейського суду з прав людини.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави (п.45 Постанови).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п.37).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п.38).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п.39).

З метою захисту інтересів держави, прокурор спонукав позивачів до здійснення захисту цих інтересів ними самостійно.

Зверненню прокурора до суду з вказаним позовом передувало направлення 17.12.2020 на адресу Кіровоградської обласної державної адміністрації - органу, уповноваженому здійснювати функції держави у спірних правовідносинах на дату звернення до суду з даним позовом, листа щодо вжиття заходів до поновлення інтересів держави самостійно.

З відповіді облдержадміністрації вбачається, що з часу коли стало відомо про використання відповідачем водного об`єкта -водосховища за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області (запит прокурора від 27.07.2020) не вжито жодних заходів до повернення його від відповідача, про що свідчить лист від 29.12.20 за № 01 -29/440/0.2.

Таким чином, заходів для поновлення порушених інтересів держави Кіровоградською обласною державною адміністрацією (первісним позивачем) самостійно не вжито, що свідчить про бездіяльність і є підставою для втручання органів прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в порядку представництва інтересів держави.

Наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даному спорі не оскаржена на підставі абз.3 ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Разом з тим, ухвалою від 27.09.2021 судом встановлено наявність підстав та здійснено заміну позивача Кіровоградської обласної державної адміністрації належним позивачем - Благовіщенською міською радою Голованівського району Кіровоградської області (і.к. 05402697, вул. Промислова, буд. 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400).

Позовні вимоги прокурором обґрунтовано наступними обставинами.

На території Благовіщенської селищної ради Благовіщенського району Кіровоградської області, за межами колишніх Синицівської та Кам`янобрідської сільських рад розташоване водосховище на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг, загальною площею водного дзеркала 59,5696 га, корисний об`єм якого складає 1204,10 тис. метрів кубічних. Водосховище закінчене будівництвом та прийняте в експлуатацію у грудні 1974 року, слугує для цілей зрошення, риборозведення та рекреації. Вказане водосховище є русловим в каскаді, як частина водогосподарської системи. Паспорт водного об`єкта розроблено ТОВ "НТЦ ОБЛВОДГОСП-ПРОЕКТ" у 2017 році.

Адміністративно-територіальний поділ Благовіщенського району Кіровоградської області у 2017 році налічував 1 міську раду та 17 сільських рад, які об`єднували 27 населених пунктів, серед яких Синицівська та Кам`янобрідська сільські ради.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 716-р територіальні громади сіл Синицівка та Кам`яний Брід увійшли до Благовіщенської міської територіальної громади з адміністративним центом у м. Благовіщенське Благовіщенського району.

ЦВК України 08.09.2020 прийнято постанову № 160 "Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських, селищних міських голів 25 жовтня 2020 року", а вже 25.10.2020 відбулися вибори до Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області.

За Законом України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" (ст.8) об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися.

Згідно з Режимами роботи водосховища на 2020-2021 роки водосховище на річці Синиця у Благовіщенському районі має назву - Синицівське водосховище.

Фізична особа підприємець Сінчук Микола Миколайович (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 26.04.2019 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприсмців та громадський формувань та має основний вид економічної діяльності - прісноводне рибальство, код КВЕД 03.12.

За замовленням ФОП Сінчук М.М. ТОВ "НДО Укрекопроект" (м. Харків) розроблено Науково-біологічне обґрунтування рибогосподарської експлуатації ставка, розташованого, на р. Синиця біля с. Синицівка на території Синицівської та Кам`янобрідської сільських рад Благовіщенського району Кіровоградської області) та Режим рибогосподарської експлуатації (далі-Режим), який погоджено Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області та Державним агентством рибного господарства України відповідно 24 червня та 08 липня 2019 року.

Ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів (ст. 1 ВК України). Зважаючи, що водний об`єкт має корисний об`єм 1204,10 тис. метрів кубічних, такий є водосховищем.

Визначені цим науково-біологічним обґрунтуванням та Режимом обсяги вселення біоресурсів тобто зариблення водойм та збільшення, у такий спосіб, рибопродуктивності, а також організація вилову риби вказує на здійснення відповідачем такого виду діяльності як рибництво, або штучне розведення і відтворення риби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта це установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об`єкта (його частини).

ФОП Сінчук М.М. 26 листопада 2019 року отримав від Управління Державного агентства рибного господарства у Кіровоградській області дозвіл №4 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) строком дії з 26.11.2019 по 26.1 1 2024 (далі - Дозвіл).

Дозвіл видано на такий вид спеціального використання, як промисловий вилов водних біоресурсів, у рибогосподарському водному об`єкті - ставок, розташований, на р. Синиця біля с. Синицівка на території Синицівської та Кам`янобрідської сільських рад Благовіщенського району Кіровоградської області із зазначенням в ньому даних стосовно дозволених для використання знарядь лову і дозволених для вилучення видів водних біоресурсів та обсягів їх вилучення аналогічних тим, що наведені в Режимі рибогосподарської експлуатації.

На підставі цього Режиму та Дозволу відповідачем, як користувачем виключно водних біоресурсів, у листопаді 2019 та 2020 років виконано роботи із штучного розведення (відтворення) водних біоресурсів, зокрема вселення до водного об`єкта - водосховище (ставок) на р. Синиця водних біоресурсів: короп, білий амур, товстолоб, про що свідчать відповідні акти.

Крім того, починаючи з 2019 року ФОП Сінчук М.М. здійснює добування (вилучення, вилов) водних біоресурсів з водного об`єкта, на що вказують надані Звіти про обсяги вилову водних біоресурсів за 2019-2021 роки.

З підстав викладеного, прокурор дійшов висновку, що відповідачем у водному об`єкті - Синицівське водосховище за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, здійснюється рибогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування водних біоресурсів, зокрема прісноводних риб, а також їх вилов. ФОП Сінчук М.М., упродовж 2019-2020 років, використовує водні ресурси держави, а саме водний об`єкт - водосховище за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області для цілей здійснення рибного господарства, не маючи для цього жодних правових підстав. Режим рибогосподарської діяльності та Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах не надають ФОП Сінчук М.М. права користування водосховищем, як водним об`єктом, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Згідно п.5 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, засади використання природних ресурсів, виключної (морської) економічної зони, континентального шельфу, освоєння космічного простору, організації та експлуатації енергосистем, транспорту і зв`язку.

Нормами ст. 1 Водного кодексу України передбачено, що водний об`єкт це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).

Також ст. 1 ВК України дає визначення понять:

водойма, зазначаючи що це безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об`єкт,

водосховище - штучна водойма місткістю більше 1 млн. кубічних метрів, збудована для створення запасу води та регулювання її стоку,

водосховище комплексного призначення - водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних).

Згідно з Паспортом водного об`єкта 2017 року, розробленого, ТОВ "НТЦ ОБЛВОДГОСП-ПРОЕКТ" (а.с. 94-116 т. 1), та в силу положень ст. 1 ВК України, водосховище (Синицівське) за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області є поверхневим водним об`єктом, штучною водоймою та водосховищем комплексного призначення, експлуатується в каскаді, як частина водогосподарської системи.

У статті 1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" містяться такі визначення:

- водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини;

- рибальство - добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах; добування (вилов) - вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування; рибогосподарський водний об`єкт (його частина) - водний об`єкт (його частина), що використовується або може використовуватися для цілей рибного господарства;

- промислове рибальство (промисел) - вид спеціального використання водних біоресурсів (вилучення, приймання, переробка, зберігання, транспортування тощо, у тому числі постачання палива, води, тари, продовольства для функціонування суден флоту рибної промисловості та їх екіпажів) у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), у тому числі у водах, що знаходяться за межами юрисдикції України;

- рибогосподарська діяльність - діяльність юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, пов`язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо;

- рибне господарство - галузь економіки, завданнями якої є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції, а також забезпечення безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості;

- рибогосподарський водний об`єкт (його частина) - водний об`єкт (його частина), що використовується або може використовуватися для цілей рибного господарства.

Відповідно до ст. 25 цього Закону, використання водних біоресурсів, які перебувають у стані природної волі, здійснюється в порядку загального і спеціального використання.

Спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється шляхом їх вилучення з природного середовища (крім любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах та обсягах безоплатного вилову) і включає в себе, в тому числі і промислове рибальство (стаття 27 зазначеного Закону).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що спеціальне використання водних біоресурсів може здійснюватися відповідно до одного з режимів, визначених Законом України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів", а саме: Режиму промислу або Режиму рибогосподарської експлуатації.

Закон України "Про тваринний світ" у статті 3 визначає об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, серед яких є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про тваринний світ", за умови додержання вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів може здійснюватись такий вид використання об`єктів тваринного світу як рибальство.

За визначенням ст. 25 Закон України "Про тваринний світ", рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство.

Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України (ст. 26 Закон України "Про тваринний світ").

Згідно зі ст.17 Закон України "Про тваринний світ", до спеціального використання об`єктів тваринного світу належать усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища.

Спеціальне використання об`єктів тваринного світу в порядку ведення мисливського і рибного господарства здійснюється з наданням відповідно до закону підприємствам, установам, організаціям і громадянам права користування мисливськими угіддями та рибогосподарськими водними об`єктами.

З вищенаведеного випливає, що рибне господарство, яким займається відповідач, належить до спеціального використання об`єктів тваринного світу, оскільки промислове рибальство передбачає вилучення риби із природного середовища та є відмінним від любительського і спортивного рибальства.

Порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів (ВЖР) та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах регламентується Інструкцією про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах (далі - Інструкція), що затверджена Наказом Державного комітету рибного господарства України №4 від 15.01.2008.

Як вказано в самій Інструкції, вона розроблена, в тому числі, відповідно до Закону України "Про тваринний світ".

Пунктом 2.1 Інструкції, передбачено перелік документів, які подає користувач до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України для здійснення штучного розведення, вирощування ВЖР та їх використання.

Інструкція безпосередньо регламентує порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, а не порядок розпорядження водними об`єктами та земельними ділянками водного фонду оскільки такими нормативними актами є Земельний та Водний кодекси України.

Як зазначалось, Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про тваринний світ", та є підзаконним нормативно-правовим актом, тому вона не може суперечити вимогам Закону України "Про тваринний світ" щодо отримання в користування рибогосподарських водних об`єктів при веденні рибного господарства. Закон не встановлює будь-яких винятків в цьому для спеціального товарного рибного господарства, а такими винятками є лише випадки безоплатного любительського і спортивного рибальства, до яких не належить промислове рибальство, яке, в тому числі, здійснюється в режимі спеціального товарного рибного господарства.

Крім того, дана Інструкція регламентує не тільки відтворення водних живих ресурсів, а і їх вилов, що підпадає під поняття «рибальство», яке не може здійснюватися без погодження з власником земельної ділянки водного фонду, на якій розташований водний об`єкт, згідно з ч. 5 ст. 59 Земельного кодексу України.

Крім зазначеного, статтею 23 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері рибного господарства, видає і такий документ дозвільного характеру, - як Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах).

Порядок видачі дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення та анулювання зазначеного дозволу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №801 від 30.10.2013, визначає процедуру видачі суб`єктам господарювання дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення, видачі дубліката та анулювання дозволу.

Згідно з п. 2 Порядку, дозвіл видається на кожний рибогосподарський водний об`єкт (його частину) Держрибагентством або його територіальним органом.

Дозвіл видається територіальним органом суб`єктові господарювання для здійснення промислового рибальства, вилову водних біоресурсів у науково-дослідних, науково-промислових, дослідно-конструкторських цілях, а також визначення їх санітарно-епідеміологічного стану, меліоративного вилову водних біоресурсів з метою формування їх оптимального видового та вікового складу, вилову водних біоресурсів з метою отримання біологічного матеріалу для штучного відтворення їх запасів та здійснення аквакультури, любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування, що перевищує встановлені обсяги безоплатного вилову.

Пунктом 3 Порядку передбачено перелік документів, які суб`єкт господарювання подає державному адміністраторові для одержання дозволу, серед яких документи що посвідчують право користування водними об`єктами чи земельними ділянками водного фонду відсутні.

Тож для затвердження Режиму чи отримання Дозволу зацікавлені особи не представляють жодних документів, які б свідчили про їхні права на водні об`єкти і земельні ділянки водного фонду, на яких знаходяться водні об`єкти, стосовно яких затверджується режим або видається дозвіл.

При затвердженні Режиму і видачі Дозволу відповідні органи не досліджують питання та не надають права користуватися водними об`єктами і землями водного фонду.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" суб`єкти рибного господарства мають право на:

- користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), землями водного фонду та використання водних біоресурсів на не/дискримінаційних умовах у встановленому порядку.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 36 цього Закону юридичні та фізичні особи мають право користуватися водними біоресурсами як об`єктами права власності Українського народу відповідно до Конституції України та цього Закону.

Надання у користування рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) місцевого значення для провадження рибогосподарської діяльності здійснюється відповідно до закону.

Комплексний правовий аналіз всіх вищевказаних норм свідчить, що законодавець розрізнив користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), землями водного фонду та використання водних біоресурсів, як окремими об`єктами користування.

Законом не передбачено можливості використання водних біоресурсів без отримання в установленому законом порядку в користування на умовах оренди рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), де здійснюється використання цих водних біоресурсів.

Таким чином, ані Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, ані Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах не є та не можуть бути правовстановлюючими документами, якими надається право користування водними об`єктами чи землями водного фонду, та не визначають правових підстав користування водними об`єктами.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 р. у справі №806/449/15, від 16.05. 2019 у справі №806/3184/18, від 19.11.2019 р. у справі №806/1350/15.

Крім наведеного, водосховище за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області у якому ФОП Сінчук М.М. здійснює штучне розведення, вирощування водних живих ресурсів та їх вилов в режимі спеціального товарного рибного господарства, згідно з Паспортом водного об`єкта 2017 року є водосховищем комплексного призначення, призначене для потреб зрошення, риборозведення та рекреації) і відповідно до ст. 51 Водного кодексу України, взагалі не може бути об`єктом оренди і відповідно передане у користування на умовах оренди.

У користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб можуть надаватися водосховища, крім водосховищ комплексного призначення.

За Законом України (ст. 4) "Про оренду державного та комунального майна" в редакції, що діяла на час отримання відповідачем Режиму рибогосподарської діяльності та ст. 3 цього Закону в діючій редакції, не можуть бути об`єктами оренди водосховища комплексного призначення.

З підстав викладеного, суд доходить висновку, що Режим рибогосподарської експлуатації та Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) №17 від 26.11.2019 не дають підстави для використання відповідачем водного об`єкту - водосховища за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рад Благовіщенського району Кіровоградської області загальною площею 59,2696 га.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.03.2019 (справа №923/213/18), де зазначено, що наявність Режиму рибогосподарської експлуатації не дає підстав для одноосібного використання водного об`єкта та земельної ділянки під ним.

За інформацією Департаменту агропромислового розвитку Кіровоградської облдержадміністрації від 12.08.2020 за № 24-25/1619/0.24 (а.с. 89 т. 1) розпорядження щодо передачі ФОП Сінчуку М.М. водного об`єкта на р. Синиця для цілей аквакультури, промислового рибного господарства чи іншого здійснення рибогосподарської діяльності обласною державною адміністрацією не приймалися, вказаний об`єкт в користування не надавався.

Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, листом № 12472/10/11-28-02-01-10 від 18.08.2020 (а.с. 119 т. 1) повідомлено, що ФОП Сінчук М.М., як платник податків, на податковому обліку ГУ ДПС у Кіровоградській області не перебуває, натомість такий взятий на облік 26.04.2019 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області.

За повідомленням Головного управління ДПС у Миколаївській області, лист №8496/9/14-29-04-07-1 1 від 18.11.2020 (а.с. 122-123 т. 1), ФОП Сінчук М.М. не є платником орендної плати у ГУ ДПС у Миколаївській області за користування земельною ділянкою водного фонду державної власності, розташованої на території Благовіщенського району Кіровоградської області. Крім іншого зазначено, що податкове зобов`язання зі сплати за землю сплачується власниками та землекористувачами за місцем знаходження земельної ділянки.

Орендна плата за користування водним об`єктом, за повідомленням Синицівської сільської ради від 06.08.2020 (а.с. 82 т.1), не сплачується.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за Сінчук М.М. речові права на водний об`єкт та земельну ділянку, на поверхні якої зосереджуються води водосховища за межами Синицівської та Кам`янобрідської селищних (сільських) рал Благовіщенського району Кіровоградської області, не зареєстровані.

За ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності - ч. 2 ст. 293 ЦК України.

За змістом положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Об`єктами цивільних прав є речі, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ст. 181 ЦК України).

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст. 190 ЦК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків ( ч.2 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи, що правопорушення - використання водного об`єкта, є таким, що триває у часі, власник майна може звернутися за захистом свого права протягом всього часу, поки воно триває.

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними.

Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду.

Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний власник).

Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном.

Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин.

При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до майна та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.

Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 дійшов висновку, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

У постанові від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц Велика Палата Верховного Суду визначила, що зайняття земельної ділянки водною фонду з порушенням ЗК України та ВК України необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі 372/1684/14-ц зазначає, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, у пункті 80 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц та у пункті 96 постанови від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц).

Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/ 16-ц, пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, пункт 97 постанови від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.

Тож, фактичне використання (зайняття) відповідачем водного об`єкта разом із земельною ділянкою під ним, всупереч вимог ВК України, ЗК України, треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, оскільки спірне водосховище є комплексним та, в силу закону, не може бути надане в оренду фізичній особі, а стосовно нього може бути лише здійснено право постійного користування державними рибогосподарськими підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури - п. в ч.З ст. 59 ЗК.

У постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №487/10128/14 (постанова від 12.06.2019) та у справі №469/1044/17 (постанова від 15.09.2020) вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме шляхом оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інших правочинів, а також вимагаючи повернути земельну ділянку.

З підстав викладеного, заявлені прокурором позовні вимоги про

усунення перешкод власнику - державі в особі Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, в користуванні та розпорядженні своїм майном - водосховищем за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, площею 59,5696 га та земельної ділянки під ним, яке розташоване на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом припинення Фізичною особою - підприємцем Сінчуком Миколою Миколайовичем використання розташованого на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області водного об`єкта - водосховища за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області площею 59,5696 га на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг разом із земельною ділянкою під ним для цілей спеціального використання водних біоресурсів в Режимі рибогосподарської експлуатації

та

усунення перешкод власнику - державі в особі Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, в користуванні та розпорядженні своїм майном - водосховищем за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, площею 59,5696 га та земельної ділянки під ним, яке розташоване на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом зобов`язання Фізичної особи - підприємця Сінчука Миколи Миколайовича повернути державі в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації, розташований на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області водний об`єкт - водосховище за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області площею 59,5696 га на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг, разом із земельною ділянкою під ним,

є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Усунути перешкоди власнику - державі в особі Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області (і.к. 05402697, вул. Промислова, буд. 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400) в користуванні та розпорядженні своїм майном - водосховищем за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, площею 59,5696 га та земельної ділянки під ним, яке розташоване на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом припинення Фізичною особою - підприємцем Сінчуком Миколою Миколайовичем (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 29.03.2004, РНКПО НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) використання розташованого на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області водного об`єкта - водосховища за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області площею 59,5696 га на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг разом із земельною ділянкою під ним для цілей спеціального використання водних біоресурсів в Режимі рибогосподарської експлуатації.

Усунути перешкоди власнику - державі в особі Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області (і.к. 05402697, вул. Промислова, буд. 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400) в користуванні та розпорядженні своїм майном - водосховищем за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області, площею 59,5696 га та земельної ділянки під ним, яке розташоване на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом зобов`язання Фізичної особи - підприємця Сінчука Миколи Миколайовича (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області 29.03.2004, РНКПО НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повернути державі в особі Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області (і.к. 05402697, вул. Промислова, буд. 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400), розташований на території Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області водний об`єкт - водосховище за межами Синицівської та Кам`янобрідської сільських (селищних) рад Благовіщенського району Кіровоградської області площею 59,5696 га на річці Синиця, ліва притока річки Південний Буг, басейн річки Південний Буг, разом із земельною ділянкою під ним.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Сінчука Миколи Миколайовича (РНКПО НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (і.к. 02910025, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0004600) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Кіровоградській обласній прокуратурі на електронну пошту: ; відповідачу (вул. Надії, 55, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, на електронну пошту: ); Благовіщенській міській раді Голованівського району Кіровоградської області (на електронну адресу ).

Повне рішення складено 17.11.2021.

Суддя В.Г. Кабакова