РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021Справа № 927/660/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Степов`юк С. О., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Північного офісу Державної аудиторської служби

2) Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Куликівської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач"

про стягнення 65 055,92 грн.

за участю представників:

від прокуратури: Синюк І. А.

від позивача-1: Гузєв Д. Л.

від позивача-2: не з`явився

від відповідача: Бакулін Р. Т.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області із позовом звернувся заступник керівника Черкаської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби (далі - Північний офіс Держаудитслужби, позивач-1) та Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Куликівської селищної ради (далі - Управління освіти, позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (далі - ТОВ "Газпромпостач", відповідач) про стягнення безпідставно перерахованих коштів у сумі 65 055,92 грн.

У обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що грошові кошти у сумі 65 055,92 грн., перераховані Управлінням освіти на користь ТОВ "Газпромпостач" у якості оплати за природний газ на підставі додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р. до договору постачання природного газу № 108-2018 від 12.10.2018 р., є безпідставно набутими коштами, оскільки вказаною додатковою угодою сторони безпідставно та необґрунтовано змінили вартісні та кількісні показники товару (газу). Така додаткова угода є нікчемною в силу ст. 36, 37 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому сплачені позивачем-2 грошові кошти мають бути повернуті позивачу за нікчемним правочином.

У позові, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, прокурор просить стягнути з ТОВ "Газпромпостач" безпідставно сплачені кошти у сумі 65 055,92 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.06.2021 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.07.2021 р. справу направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 р. вказану справу прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - ТОВ "Газпромпостач" у визначений законом строк надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав про відповідність укладеної сторонами додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р. вимогам ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Зазначив, що з моменту визнання ТОВ "Газпромпостач" переможцем закупівлі та до моменту укладення договору на поставку природного газу відбулось значне коливання ціни газу, що підтверджується довідками Торгово-промислової палати України та ДП "Держзовнішінформ", відповідно - ці обставини зумовили внесення змін до договору. Також відповідач вказав на неправомірність звернення прокурора з даним позовом, оскільки позивачі в інтересах яких він звернувся до суду, не є компетентними органами, які можуть подавати позови до ТОВ "Газпромпостач". Просив залишити позов прокурора без розгляду у зв`язку з поданням позовної заяви особою, яка не має права на вчинення таких дій, та відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, прокурор свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник позивача-1 (Північний офіс Держаудитслужби) позов прокурора підтримав, вказав, що за результатами проведення ревізії фінансового господарської діяльності Управління освіти за період з 01.01.2018 р. по 31.08.2020 р. Управлінням Північного офісу Держаудитслужби були виявлені порушення п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" під час виконання договору № 108-2018 від 12.10.2018 р., укладеного Управлінням освіти з ТОВ "Газпромпостач", що призвело до зайвої оплати з боку позивача-1 грошових коштів. Також зазначив, що у Північного офісу Держаудитслужби відсутні законодавчі підстави для звернення з даним позовом до суду, проте, усі документи щодо виявленого порушення були направлені до Чернігівської обласної прокуратури з метою вжиття заходів представницького характеру.

Представник позивача-2 - Управління освіти у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, наголосив на тому, що збільшення ціни на газ відбулось за наявності відповідних коливань вартості газу на ринку. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, частиною 3 ст. 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, наведеним у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Необхідність захисту інтересів держави у даній справі прокурор обґрунтував бездіяльністю Управління освіти та Північного офісу Держаудитслужби щодо усунення порушень у сфері публічних закупівель, що призвело до нераціонального та неефективного використання коштів бюджету у розмірі 65 055,92 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Отже, державні органи та інші суб`єкти владних повноважень зобов`язані вживати (реалізовувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав, в межах визначених законодавством повноважень.

Згідно з пунктом 1.2 Положення Управління освіти, затвердженого рішенням Куликівсьої селищної ради № 437 від 21.12.2018 р., засновником Управління є Куликівська селищна рада Чернігівської області, якою Управлінню делеговано окремі функції та повноваження (п. 1.2, 3.2.1 Положення).

У той же час, в силу положень ст. 22 Бюджетного кодексу України, Управління є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, який зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Як свідчать матеріали справи, на запит прокуратури від 31.05.2021 р. Управління освіти у листі-відповіді від 03.06.2021 р. вказувало про направлення до ТОВ "Газпромпостач" вимог про повернення надлишково сплачених коштів, проте, вказані вимоги були залишені постачальником без відповіді та задоволення. У цій же відповіді Управління освіти повідомило прокуратуру, що до суду із позовом про визнання угоди недійсною та стягнення з ТОВ "Газпромпостач" безпідставно отриманих коштів не зверталось.

Також на запит прокуратури від 20.01.2021 р. Управлінням Північного офісу Держаудитслужби було повідомлено (лист від 28.01.2021 р.), що у період з 01.01.2018 р. по 31.08.2020 р. була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Управління освіти, за результатами якої був складений акт № 03-30/06 від 13.11.2020 р., у якому встановлено порушення Управлінням освіти п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" при виконанні договору на постачання природного газу № 108-2018 від 12.10.2018 р. та додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р., а саме - проведено видатки на придбання у ТОВ "Газпромпостач" природного газу за завищеними цінами при відсутності належного обґрунтування збільшення ціни, що призвело да зайвої сплати на суму 67 695,92 грн.

При цьому Управлінням Північного офісу Держаудитслужби у листі від 28.01.2021 р. було повідомлено прокуратуру, що він є уповноваженим державним органом на здійснення функції щодо реалізації державної політики у сфері державних закупівель відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України", проте, він реалізує державну політику лише у сфері державного фінансового контролю, а тому підстав для звернення до суду із позовом про стягнення коштів, пов`язаних із визнанням недійсними угод, у Держаудитслужби немає. Водночас, цим же листом за вказаним порушенням прокуратурі були направлені документи для вжиття заходів представницького характеру.

Аналогічні відповіді були надані прокурору в листах позивача-1 від 09.06.2021 р. та від 16.06.2021 р.

Тобто, усвідомлюючи порушення як інтересів держави, так і суспільного інтересу в сфері публічних закупівель, після отримання повідомлення прокуратури протягом розумного строку компетентними органами не було вжито заходів щодо застосування наслідків недійсності нікчемної додаткової угоди у спірних правовідносинах. Такі дії були оцінені прокурором як бездіяльність.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявлений прокурором позов спрямований на виконання конституційної функції прокуратури, як органу держави, а отже, цей позов поданий у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" в інтересах держави, що виключає можливість відмови у позові чи залишенні позовної заяви без розгляд з цих підстав.

Судом встановлено, що Управління освіти за процедурою відкритих торгів здійснило закупівлю природного газу на 2018 рік у кількості 44 500 м. куб. з очікуваною вартістю 593 541,00 грн. Оголошення про проведення відкритих торгів було оприлюднене в мережі інтернет на веб-сайті "Prozorro" за № UA-2018-09-04-002020-а. За результатами проведених торгів переможцем цих торгів було визнане ТОВ "Газпромпостач" з ціновою пропозицією 587 400,00 грн.

12.10.2018 р. між Управлінням освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Куликівської селищної ради (споживач) та ТОВ "Газпромпостач" (постачальник) був укладений договір № 108-2018 (далі - договір) на постачання у жовтні-грудні 2018 р. природного газу в кількості 44 500 м. куб. на суму 587 400,00 грн. (з ціною 13 200,00 грн за 1000 м. куб. спожитого природного газу з урахуванням ПДВ).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) та діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Також з матеріалів справи вбачається, що в той же день - 12.10.2018 р. сторони уклали додаткову угоду № 1 від 12.10.2018 р., якою змінили вартісні та кількісні показники товару (газу), а саме: ціну за 1000 м. куб. природного газу з урахуванням тарифу на транспортування магістральними мережами на період жовтень-грудень 2018 р. було збільшено до 14 434,20 грн., а обсяг природного газу на цей період було зменшено до 40 695 м. куб.

Додатковою угодою № 2 від 10.12.2018 р., у зв`язку з необхідністю проведення споживачем тендерної процедури, сторони домовились продовжити строк дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного року в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної у договорі.

Актами наданих послуг за період з 31.10.2019 р. по 31.01.2019 р., підписаними сторонами без зауважень, підтверджено, що у жовтні-грудні 2018 року та січні 2019 року на виконання умов договору та додаткових угод до нього, ТОВ "Газпромпостач" поставило Управлінню освіти природний газ у наступній кількості та за ціною: 31.10.2019 р. - 2 034 куб.м. за ціною 14 434,2 за 1 000 м. куб. на суму 29 359,16 грн.; 10.12.2018 р. - 15 950 куб.м. за ціною 14 434,2 за 1 000 м. куб. на суму 230 225,00 грн.; 21.12.2018 р. - 19 249 куб.м. за ціною 14 434,2 за 1 000 м. куб. на суму 277 843,92 грн.; 31.01.2019 р. - 15 487 куб.м. за ціною 14 434,2 за 1 000 м. куб. на суму 223 412,54 грн.

Зі свого боку, Управління освіти також виконало свої зобов`язання за договором, сплатило вартість отриманого товару у повному обсязі.

У подальшому Управлінням Північного офісу Держаудитслужби була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Управління освіти за період з 01.01.2018 р. по 31.08.2020, за результатами якої був складений акт № 03-30/06 від 13.11.2020 р. Зі змісту вказаного акту вбачається порушення Управлінням освіти п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", що полягало у придбанні (за договором № 108-2018 від 12.10.2018 р. та додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р. до нього) у ТОВ "Газпромпостач" природного газу за завищеними цінами за відсутності належного обґрунтування збільшення ціни, що призвело да зайвої сплати на суму 67 695,92 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор зазначає, що внаслідок укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р. до договору на постачання природного газу № 108-2018 від 12.10.2018 р., ціну за 1000 м. куб природного газу було збільшено з 13 200,00 грн. до 14 434,20 грн., що на 9,35 % більше від первісної ціни, зазначеної у договорі без будь-яких належних підстав та обґрунтованого документального підтвердження. При цьому обсяг закупівлі було зменшено з 44 500 м. куб. до 40 695 м. куб., що свідчить про порушення п. 2 частини 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, на думку прокурора, указана додаткова угода № 1 від 12.10.2018 р. в силу закону є нікчемною, а грошові кошти в сумі 65 055,92 грн. є безпідставно отриманими ТОВ "Газпромпостач", а тому підлягають поверненню позивачу-2 в порядку статті 1212 ЦК України.

Перевіряючи доводи прокурора та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Із аналізу наведених норм чинного законодавства випливає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підставою збільшення є коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше, ніж на 10 %; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватись.

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", що міститься у листі від 07.04.2015 № 3302-05/11398-07, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Отже, у випадку коливання цін на ринку сторони наділені правом вносити зміни до договору щодо ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Таким чином, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше, ніж на 10 % з урахуванням попередніх змін, однак, з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Тобто, необхідною умовою при застосуванні п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.

Так само, у п. 11.2 договору передбачено, що істотні умови цього договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зменшення обсягів закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача (п. 1), зміни ціни за одиницю товару не більше, ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому договорі

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р. стала довідка ДП "Держзовнішінформ" № 232/3 від 10.01.2019 р. про ціни згідно інформації НАК "Нафтогаз України".

Разом з тим, зі змісту вказаної довідки слідує, що вона містить відомості про вартість природного газу у період з 01.08.2018 р. по 01.11.2018 р., проте, ця довідка не визначає вартість газу станом на конкретну дату, носить виключно інформативний характер і не враховує умов договорів та контрактів, зокрема, договору поставки № 108-2018 від 12.10.2018 р. Фактично відповідач, посилаючись на вказану довідку ДП "Держзовнішінформ" № 232/3 від 10.01.2019 р., запропонував позивачу-2 переглянути ціну на природний газ не на підставі її динаміки (коливання), а на підставі конкретної ціни ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Крім того, встановлено, що довідка № 232/3 від 10.01.2019 р. була видана ДП "Держзовнішінформ" майже через 3,5 місяці після укладення додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р.

Виходячи з викладеного, суд робить висновок, що зазначена довідка не може бути належним документальним підтвердженням наявності підстав для підвищення ціни на природний газ станом на дату укладення додаткової угоди № 1.

Щодо довідки Торгово-промислової палати України № 2472/08.0-7,3 від 03.09.2018 р., яка на думку відповідача свідчить про обґрунтованість збільшення ціни додатковою угодою № 1 від 12.10.2018 р., то суд зазначає, що у ній вказана вартість природного газу за період - серпень-вересень 2018 р., який не входить до предмету додаткової угоди. А у довідці Торгово-промислової палати України № 2737/08.0-7.3 від 26.09.2018 р. вартість газу зазначена з 01.10.2018 р. на підставі прейскуранту на природний газ із ресурсів НАК "Нафтогаз України", який діє для договорів, укладених до моменту затвердження цього прейскуранту. Тобто, даним прейскурантом не врегульовувалась вартість газу станом на дату укладення додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р., також дана довідка не визначає показників коливання вартості природного газу.

Отже, надані відповідачем довідки суд не приймає у якості належних та допустимих доказів, що підтверджують коливання ціни, яке стало підставою для укладення додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р. Тобто, збільшення ціни газу відбулось безпідставно та без обґрунтування його підвищення, в один день з укладенням договору та поставка газу відбувалась відразу за новою (збільшеною) ціною.

Щодо загальної ціни газу, яка склалась в результаті укладення додаткової угоди, то суд погоджується із доводами прокурора про те, що хоча внаслідок збільшення ціни газу за 1 000 куб.м. з 13 200,00 грн. до 14 434,20 грн. загальна ціна договору не збільшилась, проте, це відбулось за рахунок зменшення обсягу поставки. Той факт, що ТОВ "Газпромпостач" мало поставити меншу кількість товару, ніж було передбачено договором, також свідчить про порушення прав позивача-2, який погодив умови договору, які не відповідають приписам ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.03.2019 р. у справі № 912/898/18.

Метою статті 36 Закону "Про публічні закупівлі", яка закріплює можливість сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, стаття 652 ЦК передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі (вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 18.06.2021 р. у справі № 927/491/19).

Відповідно до ст. 5 Закону "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Отже, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення за рахунок зменшення обсягу товару є недобросовісною діловою практикою з боку продавця (відповідача).

При цьому Верховним Судом постанові від 12.09.2019 р. у справі № 915/1868/18 зроблено висновок про те, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та не тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням процедури закупівлі, визначених Закону "Про публічні закупівлі".

На підставі викладеного та зважаючи на встановлені у справі обставини з урахуванням оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що прокурор довів наявність порушень вимог ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічна закупівлі" при укладенні сторонами додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 р.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" у разі укладення договору про закупівлю з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону такий договір є нікчемним.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За таких обставин, оскільки додаткова угода № 1 від 12.10.2018 р. на постачання природного газу є нікчемною, кошти, які були отримані відповідачем на підставі такої угоди, мають бути повернуті споживачу.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 ст. 12 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України передбачено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Судом вже встановлено, що додаткова угода № 1 від 12.10.2018 р. є нікчемною, тому згідно договору ціна за 1 000 м. куб. природного газу становить 13 200,00 грн., а значить вартість поставленого 52 711 куб. м. газу складає 695 785,20 грн., а не 760 841,12 грн., як було сплачено позивачем-2. За таких обставин кошти у сумі 65 055,92 грн. (760 841,12 грн. - 695 785,20 грн.) ТОВ "Газпромпостач" має повернути на користь Управління освіти.

Отже, позов прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню у заявленій ним сумі.

Поряд з цим, суд не може погодитись з доводами прокурора про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Тобто зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Таким чином, за змістом статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Суд встановив, що грошові кошти у сумі 65 055,92 грн. були перераховані позивачем-2 на підставі договору постачання газу, а відтак - вони набуті стороною на відповідній правовій підставі та у спосіб, що був передбачений господарським зобов`язанням. При цьому нормами цивільного законодавства врегульовано порядок повернення таких коштів за договором купівлі-продажу (ст. 670 ЦК України), а отже, позов належить задовольнити на підставі норм зобов`язального права, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилався прокурор.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову усі витрати, пов`язані з розглядом спору, зокрема, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах дежави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби та Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Куликівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" про стягнення 65 055,92 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 9/2, ідентифікаційний код 36424636) на користь Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Куликівської селищної ради (16300, Чернігівська обл., смт. Куликівка, вул. Пирогова, 5а, ідентифікаційний код 41859118) грошові кошти у сумі 65 055 (шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 9/2, ідентифікаційний код 36424636) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ідентифікаційний код 02910114) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні 4 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складений 18 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.