ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. Справа №914/2136/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Р.І. Марка

Г.В. Орищин

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» б/н від 20.09.2021 (вх. № 01-05/3237 від 22.09.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2021 (повний текст ухвали складено 06.09.2021, м. Львів, суддя З.В. Горецька)

у справі № 914/2136/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В», м. Львів

про стягнення штрафу,

за участі представників:

від позивача: Радченко О.П. - довіреність № 0820-Д від 20.08.2021 (присутній в режимі відеоконференції в Господарському суді Київської області);

від відповідача: Вакула А.Я. - ордер серії ВС № 1107051 від 09.11.2021

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» про стягнення штрафу у сумі 69 900,00 доларів США на підставі договору про відступлення права вимоги №100621 від 10.06.2021 та контракту №191120-2 від 19.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.09.2021 позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» 69 900,00 доларів США штрафу залишено без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» подало апеляційну скаргу б/н від 20.09.2021, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2021 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що суд першої інстанції не надав правову оцінку доводам позивача викладених у запереченнях від 27.08.2021 про те, що відступне право вимоги не стосується арбітражного застереження.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції послався на ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», де зазначено, що арбітражна угода це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Однак, суд не зробив жодних висновків про те, що позивач не є стороною арбітражної угоди.

Крім цього, апелянт зазначає, що застосування правового висновку Верховного Суду у справі № 904/4384/17 до даної справи є безпідставним та помилковим. Адже, суть спору у справі № 904/4384/17 полягає у тому, що сторони арбітражної угоди не правильно виклали назву арбітражної установи. Проте, у даному випадку назва арбітражної установи взагалі відсутня, а сам позивач не є стороною арбітражної угоди.

Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги висновки Верховного Суду України викладені в постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16.

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як зазначалось вище, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі до відповідача про стягнення штрафу у сумі 69 900,00 доларів США на підставі договору про відступлення права вимоги №100621 від 10.06.2021 та контракту №191120-2 від 19.11.2020.

Судом встановлено, що 10 червня 2021 року між ABC Grains SA (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» (новий кредитор, позивач) укладено договір відступлення права вимоги №100621, за яким первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв право вимоги за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020 укладеним між ABC Grains SA та ТзОВ «АГРО-ЮГ В».

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Пунктом 1.1 договору №100621 про відступлення права вимоги від 10.06.2021 передбачено, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020, укладеним між ABC Grains SA та ТзОВ «АГРО-ЮГ В» (далі боржник).

Відступлене право вимоги за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020, вказане в пункті 1.1 цього договору, включає в тому числі право грошової вимоги до боржника в частині його зобов`язань перед первісним кредитором зі сплати штрафу, яке виникло в результаті невиконання його зобов`язань за вказаним контрактом, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням, та будь-які інші витрати, які заявлені до Боржника або можуть бути заявлені до нього в майбутньому (п. 1.2 договору №100621 від 10.06.2021).

У п.2.1 договору №100621 про відступлення права вимоги від 10.06.2021 зазначено, що сторони підтвердили, що первісний кредитор на момент підписання цього договору передав, а новий кредитор отримав всі документи, в тому числі оригінал контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за Контрактом №191120-2 від 19.11.2020.

Також, у п. 5.3. договору №100621 про відступлення права вимоги від 10.06.2021 сторони погодили, що відступлення вимоги, згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов основного договору (Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року).

В даному випадку до ТзОВ «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» перейшли права первісного кредитора ABC Grains SA у зобов`язанні в обсязі і на умовах Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року, що існували на момент переходу цих прав. Зазначений факт не заперечується сторонами.

В п. 14.1 Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року сторони передбачили, що у випадку, якщо спір не вдалося розв`язати шляхом переговорів, всі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з цим Контрактом, а також усі претензії, пов`язані із тлумаченням або виконанням умов цього Контракту, вирішуються в арбітражному порядку у відповідності з Арбітражними Правилами ГАФТА № 125, в редакції чинній на дату цього Контракту. Мова арбітражу Англійська, місце арбітражу м. Лондон, Англія.

Контракт №191120-2 від 19 листопада 2020 року викладено двома мовами, українською та англійською.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з ч. 6 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Статтею 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як зазначалось вище, позивач звертаючись до суду з позовом у даній справі до відповідача про стягнення штрафу у сумі 69 900,00 доларів США посилається на договір про відступлення права вимоги №100621 та зазначає, що він набув права первісного кредитора ABC Grains SA у зобов`язанні в обсязі і на умовах Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року, що існували на момент переходу цих прав.

У п. 5.3. договору №100621 про відступлення права вимоги від 10.06.2021 сторони погодили, що відступлення вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов основного договору (Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року). А відтак, твердження апелянта про те, що відступне право вимоги не стосується арбітражного застереження зазначеного у Контракті №191120-2 від 19 листопада 2020 року, судом оцінюється критично.

Спір у даній справі є таким, на який поширюється арбітражне застереження, оскільки він виник і безпосередньо стосується Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року щодо зобов`язання відповідача у разі Дефолту сплатити позивачу штраф у розмірі 10% від суми недопоставленого товару (п. 12.3. Контракту).

Як встановлено судом, відповідачем до початку розгляду справи по суті та до подання першої заяви щодо суті спору подано заперечення проти розгляду справи в господарському суді, з огляду на наявність арбітражного застереження в Контракті №191120-2 від 19 листопада 2020 року.

Апелянт зазначає, що у тексті арбітражного застереження містяться неточності, оскільки не зазначено арбітражної установи.

Так, в п. 14.1 Контракту №191120-2 від 19 листопада 2020 року сторони передбачили, що у випадку, якщо спір не вдалося розв`язати шляхом переговорів, всі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з цим Контрактом, а також усі претензії, пов`язані із тлумаченням або виконанням умов цього Контракту, вирішуються в арбітражному порядку у відповідності з Арбітражними Правилами ГАФТА № 125, в редакції чинній на дату цього Контракту. Мова арбітражу Англійська, місце арбітражу м. Лондон, Англія.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.08.18 у справі № 906/493/16 сформувала наступний правовий висновок:

"….- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження, господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд".

Відповідно до п. 3 ст. 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

У даному арбітражному застереженні, помилка у назві арбітражу відсутня, оскільки відсутня назва арбітражної установи, однак, міститься вказівка на місце проведення арбітражу, а саме - в Лондоні, і зазначено регламент, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд - Арбітражні правила ГАФТА 125 (GAFTA Arbitration Rules 125).

Судова колегія зауважує, що відсутність назви конкретної арбітражної установи не є підставою для неможливості виконання Угоди, оскільки сторони чітко погодили місце арбітражу - Лондон, а також визначили правила, за якими буде здійснюватися арбітражний розгляд (Правила GAFTА № 125). Відповідний спір не є підсудним Господарському суду Львівської області та підлягає розгляду у міжнародному комерційному арбітражі GAFTА (GRAIN AND FEED TRADE ASSOCIATION) у Лондоні (Англія) за правилами GAFTА № 125.

Арбітражне застереження не визнано недійсним та таким, що втратило чинність, не встановлено у передбаченому законом порядку неможливість його виконання .

А відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ В» про стягнення штрафу у сумі 69 900,00 доларів США на підставі договору про відступлення права вимоги №100621 від 10.06.2021 та контракту №191120-2 від 19.11.2020 належить залишити без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки у контракті №191120-2 від 19.11.2020 міститься угода про передачу даного спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, з огляду на наявність арбітражної угоди, і судом не визнано, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Посилання апелянта на судову практику Верховного Суду України у справі № 910/8318/16, судом оцінюються критично. Адже, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати, саме, останню правову позицію Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16 відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 03.09.2021 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновку місцевого господарського суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ГРЕЙН-ЕКСПО» б/н від 20.09.2021 (вх. № 01-05/3237 від 22.09.2021) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.09.2021 у справі № 914/2136/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.11.2021.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Суддя Орищин Г.В

Суддя Марко Р.І.