ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" листопада 2021 р. Cправа № 902/377/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Громадської організації "Товариства сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057)

до: Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050)

до: Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України (вул. Південна, 53, м. Гайсин, Вінницька область, 23700)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про визнання недійсними рішень, визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №б/н від 24.03.2021 Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" з вимогами до Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України та Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України про:

визнання недійсним рішення Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України від 09.04.2018, викладені у Протоколі №2 від 09.04.2018 Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України;

визнання недійсним рішення Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 про затвердження розміру статутного капіталу, прийняття засновників, розподілу між засновниками статутного капіталу, затвердження статуту Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України в новій редакції;

визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей про відповідача 2 (реєстраційну дію 0000223 від 25.05.2018 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Також позивачем заявлено клопотання про витребування у Гайсинської районної державної адміністрації реєстраційної справи Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України (ідентифікаційний код 02724274).

Ухвалою суду від 19.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/377/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.05.2021. Одночасно судом розглянуто клопотання позивача про витребування доказів, та витребувано у Гайсинської районної державної адміністрації матеріали реєстраційної справи Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України (ідентифікаційний код 02724274).

28.04.2021, на виконання ухвали суду від 19.04.2021, від державного реєстратора Гайсинської районної адміністрації, листом № 0098/04/2021 від 26.04.2021, до суду надійшли матеріли реєстраційної справи Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України.

13.05.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 12.05.2021 (вх. №01-34/4285/21), скріплений електронним цифровим підписом представника Гайсинського районного спортивно-технічного клубу - адвоката Хейніса О.Г.

14.05.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 11.05.2021 (вх. №01-34/4327/21), скріплений електронним цифровим підписом представника Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України - адвоката Мишковської Т.М..

В судовому засіданні 18.05.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 18.05.2021 про оголошення перерви в судовому засідання до 16.06.2021.

11.06.2021 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив б/н від 11.06.2021 (вх. № 01-34/5378/21), скріплена електронним цифровим підписом представника позивача - адвоката Карманнікова М.О.

16.06.2021 до канцелярії суду подано клопотання б/н від 10.06.2021 (вх. № 01-34/5567/21) за підписом представника позивача - адвоката Карманнікова М.О. про залучення до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів громадян: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16.06.2021 залучено громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у справі № 902/377/21 в якості співвідповідачів, продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/377/21 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.07.2021.

За наслідками судового засідання від 19.07.2021 відкладено підготовче засідання на 09.09.2021.

Ухвалою суду від 09.09.2021 відкладено підготовче засідання на 07.10.2021.

12.08.2021 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява № б/н від 11.08.2021 (вх. № 01-34/7207/21) представника першого відповідача - адвоката Мишковської Т.М. про долучення до матеріалів справи копії Статуту Громадської організації "Товариство сприяння обороні України "ТСО України)" в редакції від 07.12.2016.

07.09.2021 до суду подано клопотання № б/н від 01.09.2021 (вх. № 01-34/7957/21) другого відповідача про визнання позову, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Одночасно просить розглянути справу без участі його представника.

07.09.2021 до суду подано клопотання № б/н від 01.09.2021 (вх. № 01-34/7958/21) четвертого відповідача - ОСОБА_2 про визнання позову, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Одночасно просить розглянути справу без його участі.

07.10.2021 до суду подано клопотання № б/н від 05.10.2021 (вх. № 01-34/8997/21) за підписом голови ліквідаційної комісії Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України - Гончаренка І.В. про визнання позову.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 08.11.2021, про що 07.10.2021 постановлено відповідну ухвалу.

На визначену судом дату представники позивача та відповідачів не з`явилися. Про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, і спосіб визначений ухвалою суду від 07.10.2021.

З урахуванням неявки учасників справи суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 08.11.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Предмет спірних правовідносин становить визнання недійним рішення загальних зборів трудового колективу другого відповідача, оформленого протоколом від 09.04.2018; визнання недійсним рішення Ради Правління першого відповідача від 12.04.2018 та визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей в ЄДРЮОФОПГФ про другого відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що Гайсинська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (другий відповідач), єдиним засновником якого згідно Закону могла бути та була Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України (перший відповідач), що є відокремленим підрозділом Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (позивач), шляхом внесення змін до статуту, в порушення вимог закону та статутів позивача і першого відповідача, без дотримання встановленої законом процедури реорганізації за рішенням органу, що не мав належного обсягу цивільної правосуб`єктності було перетворено у корпоративне підприємство та безпідставно визнано співвласниками такого корпоративного підприємства та всього його майна фізичних осіб - членів ГО "ТСО України".

За наведених обставин, позивач стверджує, що шляхом внесення змін до статуту в порушення вимог закону та статутів позивача і першого відповідача, без дотримання процедури реорганізації, встановленої законом, за рішенням органу, що не мав належного обсягу цивільної правосуб`єктності, було перетворено у корпоративне підприємство та безпідставно визнано співвласниками такого корпоративного підприємства та всього його майна фізичних осіб - членів ГО "ТСО України".

Тому позивач вважає, що відповідні рішення підлягають визнанню недійсними та, як наслідок, підлягає визнанню протиправною та скасуванню державна реєстрація змін до відомостей в ЄДРЮОФОПГФ про другого відповідача.

Перший відповідач - Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову. Суть заперечень зводиться до наступного.

Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України зазначає, що є засновником Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України.

Відповідно до внесених змін, які оскаржуються, автомобільна школа як була, так і залишилася після змін професійно-технічним навчальним закладом.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 4 травня 1993 № 326 "Про Концепцію побудови національної статистики України та Державну програму переходу України на міжнародну систему статистики і обліку" в Україні розроблено Державний класифікатор "Класифікація організаційно-правових форм господарювання" (КОПФГ).

Об`єктом класифікації є визначені чинним законодавством організаційно-правові форми юридичних осіб та їх відокремлені підрозділи: філії, представництва, а також підприємці-фізичні особи, які не мають статусу юридичної особи.

З огляду на вказані вище норми Закону, положення Статуту другого відповідача (в редакції до змін), перший відповідач акцентує увагу, що автомобільна школа не являвся підприємством об`єднання громадян, а могла являтися лише організацією об`єднання громадян (навчальним закладом), що зазначено у Державному реєстрі (ЄДРПОУ) та її діяльність не регулюється нормами ст. 63, ст. 112 Господарського кодексу України.

Саме Засновнику надано право затверджувати Статут, приймати рішення про реорганізацію Закладу.

Крім того, за змістом нового Статуту, майно залишено за позивачем, засновники автомобільної школи не здобули права розпоряджатися майном ГО ТСОУ.

Як підсумок, Вінницькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України зазначено, що вимоги про:

- визнання недійсним рішення Загальних зборів трудового колективу не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до Статуту рішення загальних зборів колективу навчального закладу носить дорадчий характер, а загальні збори є колегіальним органом громадського самоврядування. Так як зазначене рішення носить рекомендаційний характер та не породжує жодних правових наслідків, то вказане рішення не є тим рішенням суб`єкта господарювання та його органів, яке в розумінні пункту 10 частини першої статті 20 ГПК України може бути оскаржене до суду в порядку господарського судочинства;

- визнання недійсним рішення Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 про затвердження розміру статутного капіталу, прийняття засновників, розподілу між засновниками статутного капіталу, затвердження статуту Закладу в новій редакції не підлягає до задоволення, оскільки рішення Ради Правління було прийняте відповідно до її компетенції, а саме п.п. Е, п. 3.10.5, яким уповноважено Раду Правління Вінницької ОО ТСОУ затверджувати Статути та зміни до них створених Вінницькою ОО ТСОУ юридичних осіб, було прийнято Постанову Ради Правління, якою затверджено зміни до статуту Закладу.

- визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей про другого відповідача (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не підлягає до задоволення, оскільки є похідною від вимог про визнання недійсним рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

Поряд з цим, у клопотанні б/н від 05.10.2021, перший відповідач визнав повністю позовні вимоги позивача та не заперечив проти ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Другий відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує щодо позовних вимог у повному обсязі, зокрема:

- заперечує твердження позивача, що Гайсинська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України на момент виникнення спірних правовідносин була підприємством об`єднання громадян, позаяк відповідно до статуту автомобільної школи (в редакції 2004 р.), Гайсинська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України - є професійно-технічним закладом установленого атестаційного рівня, заснований на приватній формі власності Товариства сприяння обороні України і входить до системи освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодіння робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. При цьому відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності другого відповідача є професійно-технічна освіта (85.32) - основний вид діяльності, діяльність шкіл із підготовки водіїв транспортних засобів (85.53), організаційно-правова форма - організація (установа, заклад) обєднання громадян;

- вказує, що оскаржуваним рішенням Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 не приймалось рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію юридичної особи, а було прийнято рішення тільки про внесення змін до Статуту другого відповідача, у такому випадку відповідно до зазначених положень Статутів прийняття такого рішення не потребує погодження Ради Правління ТСО "Товариство сприяння обороні України" і перший відповідач не порушував норми власного Статуту та Статуту позивача;

- зазначає, що рішення Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України від 09.04.2018, Загальних зборів трудового колективу, відповідно до п. 5.5 Статуту носить дорадчий (рекомендаційний) характер та не породжує жодних правових наслідків, тому вказане рішення не є тим рішенням суб`єкта господарювання та його органів, яке в розумінні пункту 10 частини першої статті 20 ГПК України може бути оскаржене до суду в порядку господарського судочинства;

- акцентує увагу, що твердження позивача щодо перетворення другого відповідача в корпоративне підприємство в результаті прийняття оскаржуваних рішень та порушення майнових прав позивача не відповідає дійсності, оскільки після внесення змін до Статуту другого відповідача організаційно-правова форма Закладу не змінилася, не змінився статус майна юридичної особи та не зазнав змін порядок розподілу прибутку другого відповідача.

У клопотанні б/н від 01.09.2021 другий відповідач визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення.

Четвертий відповідач - Васильченко В.А. у клопотанні б/н від 01.09.2021 (вх. № 01-34/7958/21 від 07.09.2021) визнав позовні вимоги та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Третій відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариство сприяння обороні України (ТСО України) (Товариство) є неприбутковим громадським об`єднанням, яке утворене на установчих зборах засновників і діє у організаційно-правовій формі як громадська організація, що створена на основі єдності інтересів для спільної реалізації мети і завдань, передбачених цим Статутом. Товариство є самоврядною всеукраїнською громадською організацією, яка у своїй діяльності керується Конституцією України, чинним законодавством України і цим Статутом (п.п. 1.1., 1.2. Статуту ТСО України в редакції затвердженій 07.12.2016, діючій на момент виникнення спірних правовідносин (далі Статут ТСО України).

Згідно з підп. 1.6.1. п. 1.6. Статуту ТСО України повне найменування Товариства - Громадська Організація "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)".

Товариство будується за територіальним принципом. Члени Товариства не мають права на частку майна Товариства та не відповідають за його зобов`язаннями (п. п. 4.1, 1.10. Статуту ТСО України).

Відповідно до п. 5.4.1. Статуту ТСО України для вирішення питань статутної діяльності, керівництва структурними підрозділами, контролю і перевірки виконання прийнятих рішень Правління обирає Раду Правління Товариства.

До компетенції Ради Правління Товариства, зокрема, належить:

- приймати рішення про створення (ліквідацію, реорганізацію) вищих і професійно-технічних навчальних закладів, закладів з підготовки водіїв транспортних засобів, науково- і навчально-методичних центрів (кабінетів), спортивних, спортивно-технічних, авіаційних, промислових, комерційних та інших установ і організацій, а також спільних підприємств, акціонерних товариств, в тому числі з іноземними фірмами, на основі чинного законодавства за рахунок Товариства, затверджувати документи, що регламентують їх діяльність (Статути, положення тощо) та зміни до них (підп. Ґ п. 5.4.5. Статуту ТСО України);

- відміняти рішення керівних органів Відокремлених підрозділів, якщо вони суперечать Статуту або рішенням виборних керівних органів Товариства (підп. Ж Статуту ТСО України).

Пунктом 8.28. Статуту ТСО України визначено, що діяльність Відокремлених підрозділів регулюється цим Статутом та Положенням (Статутом) про Відокремлений підрозділ, яке приймається у порядку, передбаченому цим Статутом. Рішення Відокремлених підрозділів не можуть суперечити Статуту та рішенням керівних органів Товариства.

Як підтверджується Статутом Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України в редакції, затвердженій станом на 2017 рік (чинній на момент виникнення спірних правовідносин (а.с. 187-198, т. 1) (далі Статут обласної організації) остання є Відокремленим підрозділом Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)", що є неприбутковим громадським об`єднанням, основною метою якої не є одержання прибутку.

Згідно з п.п. 1.4., 1.5. Статуту обласної організації Вінницька обласна організація ТСО України відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання" та рішення ХІІІ з`їзду Товариства від 16.04.2016 є юридичною особою та має: самостійний баланс, рахунки в установах банків, власні печатки, штампи, бланки. Остання здійснює свою діяльність на території Вінницької області, діє відповідно до Конституції України, чинного законодавства України, Статуту Товариства, цього Статуту, рішень керівних органів Товариства.

Члени Вінницької ОО ТСО України не мають права на частку майна ТСО України та не відповідають за його зобов`язаннями (п. 1.11. Статуту обласної організації).

Відповідно до підп. г, д, е п. 4.10.5. Статуту обласної організації до компетенції Ради Правління Вінницької ОО ТСО України належить:

- приймати рішення про створення, ліквідацію та реорганізацію навчальних закладів, спортивно-технічних клубів, підприємств, комерційних та інших установ та організацій, а також інших юридичних осіб в межах Вінницької області, з обов`язковим попереднім погодженням з радою Правління Товариства;

- відміняти рішення керівних органів підпорядкованих підрозділів Товариства районного рівня, якщо вони суперечать Статуту або рішенням керівних виборних органів Товариства і Вінницької ОО ТСО України;

- затверджувати Статути та зміни до них підпорядкованих підрозділів Товариства районного рівня та створених Вінницькою ОО ТСО України юридичних осіб.

За наявними матеріалами справи Гайсинська автомобільна школа Товариства сприяння України: є професійно-технічним навчальним закладом установленого атестаційного рівня, заснований на колективній власності Товариства сприяння обороні України і входить до системи освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян України, а також іноземців та осіб без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах у професійно-технічній освіті, оволодіння робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я та базою оборонно-масової, навчальної і спортивної роботи; створений за рішенням бюро Вінницького комітету ТСОУ (Засновник) на майні, що є власністю Товариства сприяння обороні України; є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штампи, печатку і бланки зі своїм найменуванням.

15.03.2018 голова Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України звернувся до позивача із клопотанням щодо погодження рішення про внесення змін до статутів підпорядкованих організацій, в частині "Засновники", де прописати, що засновником є Вінницька ОО ТСОУ з часткою 24,5%, а решта 75,5% - підпорядкованій організації.

Разом з тим, рішення про погодження Радою Правління позивача не приймалося, про що свідчить зміст листа позивача від 22.03.2018 №94/06-03/25, адресованого Вінницькій обласній організації Товариства сприяння обороні України.

Рішенням Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України, оформленим протоколом №2 від 09.04.2018, було запропоновано Раді правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України внести зміни до статуту другого відповідача, передбачивши створення статутного капіталу в розмірі 1000,00 грн, включення до складу засновників двох фізичних осіб та наступний розподіл статутного фонду:

Частка засновника - Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України, у статутному капіталі складає 24,5%.

ОСОБА_1 - 37,75% статутного капіталу;

ОСОБА_3 - 37,75% статутного капіталу.

12.04.2018 року Постановою Ради Правління Вінницької ОО ТСО України №02 було погоджено створення статутного капіталу другого відповідача у визначеному розмірі та частках, що підтверджується витягом з Протоколу Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018.

Зазначені зміни відображені у Статуті другого відповідача у новій редакції 2018 року.

На підставі прийнятих відповідачами документів державним реєстратором прийнято відповідну заяву з додатками (оскаржуваними рішеннями) та новою редакцією Статуту другого відповідача.

За результатом розгляду цієї заяви до ЄДРЮОФОГФ внесено реєстраційний запис 0000223 від 25.05.2018 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) відносно Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України (код - 02724274).

З огляду на наведене, позивач стверджує, що Гайсинська автомобільна школа Товариства сприяння України, єдиним засновником, згідно Закону, якої могла бути та була Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України, що є відокремленим підрозділом позивача, шляхом внесення змін до статуту в порушення вимог закону та статутів позивача і першого відповідача, без дотримання процедури реорганізації, встановленої законом, за рішенням органу, що не мала належного обсягу цивільної правосуб`єктності, була перетворена у корпоративне підприємство та безпідставно визнано співвласниками такого корпоративного підприємства та всього його майна фізичних осіб - членів ГО "ТСО України".

Наведене слугувало підставою для звернення Громадською організацією "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" із даним позовом до суду про визнання недійсними відповідних рішень та визнання протиправною та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу - другого відповідача .

З огляду на встановлені обставин справи, суд враховує таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання" громадські об`єднання утворюються і діють на принципах відсутності майнового інтересу їх членів (учасників).

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи) (ч. 6 ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання").

Як підтверджується матеріалами справи Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України була єдиним засновником Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України, відтак була володільцем майнових прав такої юридичної особи.

Права засновників (учасників) юридичної особи є майновими правами та відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України є майном.

За приписами ч. 4 ст. 63 ГК України унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 112 ГК України підприємством об`єднання громадян, релігійної організації є унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян (громадської організації, політичної партії) або власності релігійної організації для здійснення господарської діяльності з метою виконання їх статутних завдань.

Право власності об`єднань громадян реалізують їх вищі статутні органи управління в порядку, передбаченому законом та статутними документами.

Підприємство об`єднання громадян, релігійної організації діє на основі статуту і є юридичною особою, здійснюючи свою діяльність на праві оперативного управління або господарського відання відповідно до вимог цього Кодексу.

Виходячи з положень установчих документів другого відповідача, чинних станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, другий відповідач до прийняття оскаржуваних рішень здійснював діяльність як унітарне підприємство, засноване на власності об`єднання громадян.

Наслідком прийняття оскаржуваних рішень став розподіл майна громадської організації (майнових прав засновника в юридичній особі) серед членів громадської організації, зокрема членів керівних органів, у вигляді часток у статутному капіталі.

Частиною першою ст. 104 ЦК України передбачено припинення юридичної особи результаті реорганізації, зокрема, шляхом перетворення.

За приписами ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Так, на підставі оскаржуваних рішень та внесених змін до ЄДРЮОФОП затверджено Статут Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України в новій редакції 2018 року, при цьому внаслідок змін у статутному капіталі другого відповідача останнє набуло ознак корпоративного підприємства.

Згідно із ч. 5 ст. 63 ГК України корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Твердження відповідачів, що організаційно-правова форма другого відповідача не змінилася внаслідок змін у статутному капіталі ґрунтується на формальному підході щодо незмінності найменування Навчального закладу. При цьому внаслідок розподілу часток статутного капіталу Навчального закладу - Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України відбулося фактичне перетворення такого закладу у господарське товариство, при цьому зміна організаційно-правової форми відбулася у нетиповий спосіб.

Разом з тим у відповідності до пп. "г" п. 4.10.5 Статуту першого відповідача до компетенції Ради правління Вінницької ОО ТСО України належить приймати рішення про створення, ліквідацію та реорганізацію навчальних закладів, спортивно - технічних клубів, підприємств, комерційних та інших установ та організацій та інших юридичних осіб в межах Вінницької області з обов`язковим попереднім погодженням з Радою Правління Товариства.

Зазначений пункт Статуту обласної організації кореспондується з підп. Ґ п. 5.4.5. Статуту ТСО України, відповідно до якого до компетенції Ради Правління Товариства, зокрема, належить приймати рішення про створення (ліквідацію, реорганізацію) вищих і професійно-технічних навчальних закладів, закладів з підготовки водіїв транспортних засобів, науково- і навчально-методичних центрів (кабінетів), спортивних, спортивно-технічних, авіаційних, промислових, комерційних та інших установ і організацій, а також спільних підприємств, акціонерних товариств, в тому числі з іноземними фірмами, на основі чинного законодавства за рахунок Товариства, затверджувати документи, що регламентують їх діяльність (Статути, положення тощо) та зміни до них.

Тобто, проведена реорганізація другого відповідача шляхом перетворення потребувала обов`язкового погодження Ради Правління Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)".

Як підтверджується матеріалами справ такого погодження з боку Ради Правління позивача не було, що свідчить про неправомірність прийнятого рішення Радою правління Вінницької ОО ТСО України, оформленого протоколом №2 від 09.04.2018, про затвердження розміру статутного капіталу другого відповідача в сумі 1000 грн та його розподіл на частки: Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України (24,5% статутного капіталу), та решта частки у статутному капіталі (75,5%) належить фізичним особам: ОСОБА_1 - 378 грн, що становить 37,75% статутного капіталу; ОСОБА_3 - 377 грн, що становить 37,75% статутного капіталу.

Що стосується оскаржуваного рішення Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України, оформленого протоколом №2 від 09.04.2018, то таке рішення хоча і має дорадчий характер в силу пункту 5.7. Статуту автомобільної школи, однак слугувало підставою в межах поданого пакету документів для проведення оскаржуваної реєстраційної дії: державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: Жмеринського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння України.

Суд дослідивши матеріали реєстраційної справи другого відповідача встановив, що оскаржуваний запис внесено на підставі обох оскаржуваних рішень.

Таким чином, прийняття такого рішення потягнуло за собою настання певних правових наслідків у вигляді зміни відомостей про юридичну особу другого відповідача.

Тобто, прийняття зазначеного рішення також порушує права позивача, який є власником усього майна Вінницької обласної організації, в тому числі і корпоративних прав у інших юридичних особах.

Відтак, розподіл часток у статному капіталі юридичної особи, яка хоча і не створена ТСО України, однак заснована на його майні, єдиними учасником якої є залежна юридична особа, повинно здійснюватися зі згоди та відома ТСО України.

Зазначені оскаржувані рішення, в результаті прийняття яких члени Товариства сприяння обороні України стали власниками другого відповідача , суперечать ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання", позаяк члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання, що є окремою достатньою підставою для визнання їх протиправними. При цьому статутними документами організацій ТСО України не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки.

Окрім того, у відповідності до п. 5.4.5. (підп. ж) Статуту позивача до його компетенції відноситься відміняти рішення керівних органів у разі, якщо вони суперечать Статуту або рішенням виборних керівних органів Товариства. Аналогічне право наявне і у Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Так, 13.03.2019 рішенням Ради Правління Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" відмінено рішення Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018, при цьому 14.02.2019 рішенням Ради Правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України було скасовано власне оскаржуване рішення від 12.04.2018.

Однак, відповідно до підп. ґ пункту 4.9.7. Статуту обласної організації "Вінницька обласна організація ТСО України" відміна рішень Ради Правління належить до компетенції Правління. Тому скасування власного рішення Радою Правління не створює правових наслідків, позаяк прийнято неуповноваженим органом. При цьому відміна першим відповідачем власного рішення, яке оспорюється, додатково свідчить про усвідомлення останнім протиправності його прийняття поза межами компетенції.

Разом з тим відміна відповідного рішення вищестоящим органом не позбавляє права особи звернутися із позовною вимогою про визнання такого рішення недійсним у судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду щодо:

- визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

- скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Приписами наведених положень Закону зазначені саме ті способи захисту порушених прав, за допомогою яких ці права учасники можуть захистити та відновити у спірних корпоративних відносинах.

Окремо слід відмітити, що серед наведеного переліку способів захисту, які визначає ст. 25 Закону, не передбачено підстав вчинення реєстратором реєстраційних дій з метою захисту прав позивача унаслідок скасування самою юридичною особою своїх рішень.

Натомість правовою підставою таких змін у ЄДРПОУ є виключно судове рішення.

Крім того, внаслідок прийняття означених рішень як позивачем, так і першим відповідачем не внесено зміни до ЄДРПОУ, що свідчить про відсутність доказів відновлення порушених прав ТСО України.

Вимога позивача про визнання недійсними оскаржуваних рішень має відмінну правову природу від вчинення дій, направлених на припинення дії цих рішень шляхом їх скасування.

Оскільки, встановлюючи недійсність рішення, суд перевірятиме їх правомірність на момент прийняття.

Саме тому дана обставина не позбавляє позивача можливості вимагати саме судового захисту своїх прав.

Таким чином, відновлення порушених прав позивача, на переконання суду, можливе саме шляхом визнання недійсним рішення загальних зборів трудового колективу другого відповідача, оформленого протоколом від 09.04.2018 та визнання недійсним рішення Ради Правління першого відповідача від 12.04.2018, а також шляхом скасування внесених змін на підставі оскаржуваних рішень, визнаних судом недійсними.

Матеріалами справи підтверджується, що реорганізація другого відповідача шляхом перетворення відбулася за відсутності обов`язкового погодження Ради Правління позивача, що суперечить статутним документам організацій ТСО України.

Більше того, статутними документами організацій ТСО України взагалі не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки.

Оскаржувані рішення щодо визначення розміру статутного фонду Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України, складу учасників та розподілу між учасниками часток статутного фонду суперечать нормам чинного на час його прийняття законодавства України, а також статутним положенням ТСО України та підпорядкованих йому організацій щодо організаційно-правової форми створення та функціонування вказаних громадських формувань, оскільки за організаційно-правовими засадами їх формування такі мають статус громадських організацій, правове регулювання діяльності яких визначено нормами Закону України "Про громадські об`єднання".

Так, ст. 3 Закону України "Про громадські об`єднання" серед основоположних принципів утворення та діяльності громадських формувань закріплено принцип відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), який передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Як зазначено вище, статутними документами організацій ТСО України не передбачено створення статутного фонду, визначення його розміру, розподілу на частки, оскільки це суперечить загальним організаційно-правовим засадам створення об`єднання громадян, так як створення юридичної особи із формуванням статутного капіталу, поділеного на частки між учасниками, не відповідає організаційно-правовій формі юридичної особи та суперечить положенням Закону України "Про громадські об`єднання".

Таким чином, позивачем доведено, що оспорювані рішення прийнято відповідачами з порушенням норми чинного законодавства в сфері регулювання створення та діяльності громадських організацій, статутних положень ТСОУ та підпорядкованих організацій, а як наслідок, - здійснено протиправне втручання у право власності на майно ТСО України, чим порушено його права та законні інтереси.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання відповідних рішень недійсними.

У свою чергу, запис у ЄДРПОУ підлягає скасуванню, у випадку коли його вчинення ґрунтується на незаконних рішення чи приватного суб`єкта (неналежній правовій підставі), на основі яких вчинено запис, що дійсно мало місце за матеріалами даної справи.

Таким чином, у даному випадку вимоги щодо внесення змін до державного реєстру шляхом скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - другого відповідача (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в ЄДРПОУ є похідними, випливають із задоволення основної вимоги про визнання недійсними рішень обох відповідачів.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку наявним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

При ухваленні рішення суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що інші доводи відповідачів жодним чином не спростовують вищенаведених судом підстав для задоволення позову.

З приводу заявлених у відзивах орієнтовних судових витрат, суд не вбачає необхідності призначати окреме судове засідання для їх розподілу відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, на яку міститься посилання у поданих відзивах, оскільки в силу вимог ч.1 ст. 221 ГПК України відповідачами не наведено поважності причин неможливості подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

Що стосується розподілу понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, то відповідно до вимог ч. 9 ст.129 ГПК України їх слід віднести порівну на першого та другого відповідачів, оскільки судовим розглядом підтверджено протиправність прийнятих ними рішень, які були предметом оскарження, а тому фактично спір виник унаслідок неправильних дій саме вказаних учасників справи.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України від 09.04.2018, оформлені протоколом №2 Загальних зборів трудового колективу Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України від 09.04.2018.

Визнати недійсним рішення Ради правління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 12.04.2018 про затвердження розміру статутного капіталу, прийняття засновників, розподілу між засновниками статутного капіталу, затвердження статуту Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України в новій редакції.

Визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України () - реєстраційну дію 0000223 від 25.05.2018 (зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Стягнути з Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050; ) на користь Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057; ) 3405 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Стягнути з Гайсинської автомобільної школи Товариства сприяння України (вул. Південна, 53, м. Гайсин, Вінницька область, 21700; ) на користь Громадської організації "Товариство сприяння обороні України (ТСО України)" (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057; ) 3405 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти позивача - , першого відповідача - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 17 листопада 2021 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивач (пр-т Перемоги, 52/2, м. Київ, 03057)

3 - відповідач 1 (вул. Визволення, 2, м. Вінниця, 21050)

4 - відповідач 2 (вул. Південна, 53, м. Гайсин, Вінницька область, 23700)

6 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

7 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2