УХВАЛА

11 листопада 2021 року

м. Київ

Справа № 927/322/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2021 (у складі колегії суддів: Тищенко А.І. (головуючий), Скрипка І.М., Агрикова О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Понінківська картонно-паперова фабрика-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір"

про стягнення 241 261, 85 грн,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2021 у справі № 927/322/21, подана 22.10.2021 безпосередньо до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

У 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Понінківська картонно-паперова фабрика-Україна" звернулось до Господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" про стягнення 241 261,85 грн, з яких 227 771,20 грн основного боргу, 6 882,52 грн пені, 1 690,67 грн 3% річних та 4 917,46 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 927/322/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Понінківська картонно-паперова фабрика-Україна" суму основного боргу у розмірі 227 771,20 грн, пеню у розмірі 4 089,25 грн, 3% річних у розмірі 1 656,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 917,46 грн та судовий збір у розмірі 3 576,52 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" залишено без руху та встановлено 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали надати суду: докази сплати судового збору у розмірі 5 428,29 грн та докази надсилання копії апеляційної скарги іншому учаснику справи, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу від 30.08.2021 про залишення апеляційної скарги без руху було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір", яка зазначена останнім у апеляційній скарзі та міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

05.10.2021 вказана ухвала разом з поштовим конвертом та повідомленням про вручення поштового відправлення повернулись на адресу суду апеляційної інстанції з відміткою на конверті причини невручення цього відправлення "повернення за закінченням терміну зберігання".

З огляду на те, що на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника (з урахуванням часу на поштовий обіг) заяв, клопотань чи доказів усунення недоліків апеляційної скарги - не надходило, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявник у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги - не усунув. Тому оскаржуваною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 927/322/21 з доданими матеріалами повернуто заявнику на підставі частини четвертої статті 174 та частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, у разі надіслання судових рішень за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, якщо останнє не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

Суд також враховую, що частиною другою статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами статті четвертої цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" без руху була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 31.08.2021.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, № 3236/03, § 41)).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-естонське підприємство фірма "Вибір" не було позбавлено об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним апеляційної скарги як в передбачений процесуальним законодавством спосіб, так і з використанням відкритого безоплатного цілодобового доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатись наданим йому процесуальними правами, проте зазначеного не здійснило, недоліків апеляційної скарги у визначений судом строк не усунуло.

Крім того, матеріали касаційної скарги не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-естонське підприємство фірма "Вибір" протягом одного місяця вчинило заходи, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження. Суд вважає цей термін розумним і достатнім для реалізації вказаних прав скаржника.

Відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався, зокрема, частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачене Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (див. mutatis mutandis рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996; № 21920/93, «Бруалья Гомез де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomes de la Torre v. Spain) від 19.12.1997, № 26737/95).

Згідно з частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в частині другій статті 293 Господарського процесуального кодексу України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2021 у справі № 927/322/21 та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки в ухвалі апеляційного суду про перегляд якої подано касаційну скаргу правильне застосовування норм права в цьому випадку є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-естонського підприємства фірми "Вибір" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2021 у справі № 927/322/21.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (в тому числі копію платіжного доручення № 1021 від 21.10.2021 на суму 2 270,00 грн) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Зуєв

Судді І.С. Берднік

І.С. Міщенко