ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 Справа № 917/758/21

Суддя Мацко О.С. , розглянувши матеріали

за позовною заявою Юридичної особи за законодавством Маршаллових Островів (нерезидент) Компанія «Кейвіклан Лімітед» (Kaviclan Limited Company), MH 96960, Маршаллові Острови, Маджуро, острів Аджелтейк, Аджелтейк-Роуд, «Траст Комплекс»; адреса для листування: 49061, м. Дніпро, р-н Центральний, вул. Л. Стромцова, буд. 3, кв. 18,

до відповідачів: 1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Машівка-Агро-Альянс», 39400, Полтавська обл., смт. Машівка, вул. Бригадна, 1,

про розірвання договору, визнання договору недійсним та визначення розміру частки

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники сторін:

від позивача: Литвинова Ю.В.

від відповідача-1: ОСОБА_3

від відповідача-2: відсутні

від відповідача-3: відсутні

Суть спору: розглядається позовна заява про визнання недійсним договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Машівка-Агро-Альянс" від 11.11.2020р., укладеного між позивачем та відповідачем-1; визнання недійсним договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Машівка-Агро-Альянс" від 22.02.2021р. , укладеного між відповідачами 1 та 2 (у прохальній частині позову вказана дата договору 22.02.2020р., що за поясненнями позивача є технічною опискою); визначення розміру частки позивача у статутному капіталі ТОВ "Машівка-Агро-Альянс".

Ухвалою від 26.05.2021р. суд звертався до відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання осіб із запитами щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після отримання відповідей, ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.07.2021 р. залишено вказану позовну заяву без руху, встановлено позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 19.08.2021р. відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, встановлено строки для подання заяв по суті спору, призначено підготовче засідання на 16.09.2021р. 16.09.2021р. до суду надійшов відзив на позов від відповідачів 1,2 з доказами вручення іншим учасникам справи.

У судовому засіданні 16.09.21р. було оголошено протокольну ухвалу про перерву до 12.10.2021р. до 11:00 год. Представники позивача, відповідачів 1,2 були повідомлені про оглошення перерви під розписку. У зв"язку з відсутністю у засіданні представника відповідача-3, він був повідомлений про оголошену у засіданні перерву ухвалою суду (докази отримання ухвали суду - в матер.справи). У засідання 12.10.2021р. з"явилися представники позивача та відповідачів 1,2. Позивач надав суду уточнення позовних вимог до кожного з відповідачів (з доказами вручення кожному відповідачу).

Ухвалою від 12.10.2021р. закрито підготовче повадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 04.11.2021р.

Відповідачі 2 та 3 явку представників у засідання 04.11.2021р. не забезпечили, направивши на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності . Дане клопотання задовольняється судом.

Обставини справи, встановлені судом:

ТОВ «Машівка -Агро-Альянс» створене у формі товариства з обмеженою відповідальністю з метою здійснення виробничої, комерційної, посередницької та іншої господарської діяльності в порядку і на умовах, визначених діючим законодавством України з метою отримання прибутку, а також забезпечення науково-технічного та соціального розвитку власного виробництва.

Згідно Статуту ТОВ станом на листопад 2020р., розмір статутного капіталу товариства визначається Загальними зборами учасників та міститься у Реєстрі (Державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань); інформаційні дані про склад засновників /учасників товариства та розмір їх часток у статутному капіталі містяться в Реєстрі та можуть визначатися у відповідному рішенні Загальних зборів учасників товариства.

Станом на 11.11.2020р. згідно даних Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Статутний капітал ТОВ становив 36100000,00 грн, учасниками товариства були позивач (Юридична особа за законодавством Маршаллових Островів (нерезидент) Компанія «Кейвіклан Лімітед») з часткою 32 490 000,00 грн. (що у відсотковому еквіваленті становить 90%) та ОСОБА_4 з часткою у статутному фонді 3610000,00 грн. (10% статутного капіталу).

11.11.2020р. між позивачем та ОСОБА_1 (відповідач-1) було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі, предметом якого було 90% частки у статутному капіталі ТОВ «Машівка -Агро-Альянс». Даним договором (а.с.4-6) встановлено:

- продавець (позивач) зобов"язується в порядку та на умовах, визначеному у цьому договорі, передати покупцеві (відповідачу-1) частку у статному капіталі ТОВ «Машівка-Агро-Альянс» у розмірі 90%, а покупець- в порядку та на умовах, визначених у договорі, визначених цим договором, прийняти і сплатити дану частку;

- розмір частки у статутному капіталі у гривнях - 32 490 000,00 грн., що становить 90%;

- купівлі-продаж частки є чинною і покупець вважається повноправним учасником товариства з моменту укладення цього договору, з урахуванням особливостей, зазначених у п.п. 3.4, 4.4, 9.4, 9.5,9.6 цього договору. Право власності на частку в розмірі 90% статутного капіталу виникає у покупця з моменту підписання цього договору з урахуванням особливостей, зазначених у п. 3.4, 4.4, 9.4, 9.5,9.6 цього договору;

- п.3.2 договору передбачено порядок оплати вартості частки не пізніше 31.12.2030р. за узгодженим сторонами графіком платежів частинами по 270 750,00 грн.; при цьому строки здійснення оплат за заявою покупця визначено умовою, щодо якої Сторонами повинно бути досягнуто згоди (істотна умова цього договору); нездійснення покупцем хоча б одного платежу у визначений цим пунктом строк є підставою для розірвання цього договору у односторонньому порядку за ініціативою продавця або у судовому порядку за вибором продавця;

- внесення змін до Статуту товариства , пов"язаних з переходом до покупця права власності на частку у розмірі 90% у статутному капіталі товариства здійснюється покупцем після підписання цього договору (у разі необхідності);

- договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, діє до повного виконання сторнами своїх зобов"язань по договору; може бути розірваний в односторонньому порядку або у судовому порядку за ініціативою та на вибір продавця;

- згідно абз.2 п.9.4, у разі несплати, неповної оплати або прострочення платежу покупцем продавець має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення відповідного письмового повідомлення покупцю. Договір у даному випадку вважається розірваним через 5 днів з моменту направлення продавцем відповідного повідомлення. Доказом направлення продавцем повідомлення про одностороннє розірвання догвоору за ініціативою продавця є відповідні поштові/кур"єрські документи про його направлення. Укладення додаткового договору чи угоди у даному випадку не вимагається;

- 9.5 наслідки припинення дії цього договору, в т.ч. його розірвання, визначаються у відповідності до чинного в Україні законодавства та умов цього договору. У разі розірвання договору за ініціативою продавця у порядку, визначеному п.9.4 договору (в т.ч.звернення до суду з відповідним позовом), зобов"язання продавця за договором вважаються припиненими з моменту одностороннього розірвання або набрання рішенням суду законної сили. З урахуванням ч.4 ст.653 ЦК України, Сторони узгодили, що за нслідками розірвання договору , покупець зобов"язується негайно повернути частку у статутному капіталі Товариства шляхом підписання акту прийому-передачі частки, а продавець - повернути суму сплачених грошових коштів протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі частки сторонами.

Однак, як вказує позивач (це не спростовується відповідачем-1), покупцем за договором було порушено його умови, а саме: не здійснено платежів, передбачених п.3.2 договору та відчужено частку у статутному капіталі, яка була предметом договору, на користь відповідача-2 за договором купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 22.02.2021р. (а.с.7-8).

Сторонами до матеріалів справи не подано Актів приймання-передачі частки за вказаними договорами, проте судом встановлено, що відповідні зміни щодо учасників ТОВ "Машівка-Агро-Альянс" були внесені до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач стверджує, що такими діями відповідачів 1,2 порушені його права та законні інтереси.

Згідно поданих відзивів на позов, Відповідач-1, заперечуючи проти позову, наполягає на тому, що він мав право розпорядитися часткою у статутному капіталі ТОВ «Машівка-Агро-Альянс», будь-які обмеження його прав на розпорядження нею є нечинними; крім того, акцентує увагу суду на неправильно обраному способі захисту прав позивачем, оскільки невиконання договору купівлі-продажу покупцем, за загальним правилом не може бути підставою для його розірвання.

Відповідач-2 підтримує позицію відповідача-1 в даному спорі, а також наголошує на тому, що вона є добросовісним набувачем частки у статутному капіталі ТОВ «Машівка-Агро-Альянс», тож вказана частка не може бути витребувана у неї.

Відповідач-3 при вирішенні спору покладався на розсуд суду (письмова заява - у матер.справи, а.с.108).

Суд при розгляді даної справи виходить з наступного:

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Дослідивши матеріали справи, суд визнає доведеним факт наявності у позивача корпоративних прав як учасника ТОВ «Машівка-Агро-Альянс» станом на 11.11.2020р. у розмірі 90% у статутному капіталі, що у грошовому вираженні становить 32 490 000,00 грн. при загальному розмірі статутного капіталу товариства 36 100 000,00 грн.; за договором від 11.11.2020р. дана частка перейшла до відповідача-1; за договором від 22.02.2021р. відповідач-1 як власник частки передав її відповідачу-2, який і є власником частки на час подання позову та на час прийняття рішення, що відображено у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стосовно позовної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 11.11.2020р.:

Перехід частки (її частини) учасника у статутному капіталі ТОВ до іншої особи регламентовано ст.21 Закону України «Про товариства обмеженою та додатковою відповідальністю» ( в ред., чинній на момент укладення договору). Учасник товариства має право відчужити свою частку у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або іншим особам. Згідно ст.180 ГК України підставою переходу права власності на частку є лише двосторонній письмовий правочин, який чітко встановлює обставини такого переходу, закріплює істотні умови договору: предмет, ціну, строк. Дана стаття та ст.638 ЦК України передбачають, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Розірвання договору відноситься до загальних способів захисту цивільних прав особи. У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення договору від 11.11.2020р., якими сторони погодили можливість розірвання договору у односторонньому порядку позивачем чи у судовому порядку за рішенням суду. При цьому сторони договору погодили направлення письмового повідомлення про розірвання договору покупцю у разі порушення ним умов щодо оплати; договір вважається розірваним через 5 днів з моменту направлення такого повідомлення;доказом направлення такого повідомлення є відповідні поштові чи кур"єрські документи, і укладення додаткової угоди не вимагається (п.9.5 договору). Письмовими поясненнями від 19.07.2021р., поданими на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач повідомив, що спілкування з відповідачем-1 з цього питання відбувалося усно. Тож у суду відсутні підстави вважати договір розірваним у односторонньому порядку, виходячи з приписів п.9.5 договору.

Досліджуючи факт порушення відповідачем-1 як покупцем умов договору від 11.11.2020р., суд керується ст.526 ЦК України, згідно якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК). Стаття 530 ЦК передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 610, 611, 612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).

Позивач наполягає на тому, що відповідачем не були проведені розрахунки за договором у встановленому ним порядку (не здійснені платежі, які станом на момент звернення до суду вже мали б бути сплачені), а частка у статутному капіталі відчужена на користь іншої особи в порушення істотних умов договору (п.4.4 договору). Відповідач даний факт не спростовує, жодних доказів протилежного не надає, натомість наполягає на тому, що на даний час він уже не є власником спірної частки, а вимога про розірвання договору не є належним способом захисту прав продавця.

Статтею 651 ЦК встановлені підстави для зміни або розірвання договору. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке зумовлює для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

При цьому ч.2 ст.651 ЦК не містить вказівки щодо можливості обмежити її застосування законом або договором, зокрема, щодо певного виду правовідносин. Загальне правило про наслідки прострочення виконання покупцем обов`язку оплатити товар дійсно встановлюється ч.3 ст.692 ЦК, як на цьому наполягає відповідач-2 у відзві на позов.

Водночас відповідно до ст.694 ЦК договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару (ч.4 ст.694 ЦК).

Умова про відстрочення або розстрочення платежу за договором купівлі-продажу може бути передбачена договором незалежно від складу суб`єктів такого договору та виду договору купівлі-продажу. Обмеження на встановлення умови про відстрочення або розстрочення платежу може встановлюватися тільки законом (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №910/23976/16).

Відстрочення - це встановлення більш пізнього строку оплати товару, ніж це передбачено ч.1 ст.692 ЦК.

Розстрочення - це встановлення обов`язку покупця оплатити товар частинами в більш пізні строки, ніж це передбачено ч.1 ст.692 ЦК.

Норми частин 2-6 ст.694 ЦК, зокрема і щодо прострочення покупцем оплати товару, проданого в кредит, поширюються на продаж товарів у кредит як з відстроченням, так і розстроченням оплати (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.0.10.2018 у справі №910/23976/16).

Загальне правило про наслідок прострочення виконання покупцем обов`язку оплатити товар установлюється ч.3 ст.692 ЦК. При продажу товарів у кредит наслідки по відношенню до покупця полягають у тому, що продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару, що не виключає пред`явлення замість цієї вимоги вимог, передбачених ч.3 ст.692 ЦК з урахуванням ч.5 ст.694 ЦК.

Суд встановив, що укладений між сторонами договір від 11.11.2020р. фактично є договором купівлі-продажу з розстроченням оплати товару, що узгоджується з наведеним вище.

У ст. 653 ЦК передбачені правові наслідки розірвання договору. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Право вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, прямо передбачене законом (ч.4 ст.694 ЦК), тому продавець частки у статутному капіталі товариства, яка була продана з відстроченням (розстроченням) платежу та не була оплачена покупцем, має право вимагати її повернення. Саме така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №906/655/18, Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07.10.2021р. у справі №925/1382/19. Вказане спростовує твердження відповідача-1 щодо неналежного способу захисту, обраного позивачем у цій частині.

У даних постановах Верховний Суд зазначав, що у таких випадках позивач має заявляти позовну вимогу про розірвання договору купівлі-продажу, повернення частки та визначення розміру статутного капіталу і часток учасників (а не про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства та скасування реєстраційної дії), а також шляхом заявлення вимоги про витребування частки у покупця.

Однак, у даному випадку, згідно пояснень позивача та викладених позовних вимог, заявлення вимоги до покупця про повернення частки чи її витребування від покупця не призведе до ефективного захисту прав позивача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2021р. між відповідачем-1 (як власником спірної частки) та відповідачем-2 - ОСОБА_2 - було укладено договір купівлі-продажу (відступлення), за умовами якого спірна частка - 90% , в грошовому виразі 32 490 000.00 грн - була продана Відповідачу-2. Позивач просить визнати даний договір недійсним. Суд, вирішуючи та задовольняючи позов у цій частині, виходить наступного:

Згідно ст.215 ЦК Украни підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У даному випадку позивач не є стороною оспорюваного правочину, а виступає як т.зв. «заінтересована особа», обгрунтовуючи звернення до суду з даним позовом необхідністю захисту своїх корпоративних прав як власника частки у статутному капіталі ТОВ «Машівка-Агро-Альянс».

За змістом статей 15, 16, 215 ЦК України визнанню правочину недійсним має передувати встановлення судом наявності порушення прав позивача, який не є стороною цього правочину. Для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду з позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних з вчиненням такого правочину.

Позивач наполягає на тому, що без визнання недійсним спірного договору він не має змоги ефективно захистити свої корпоративні права як власника частки у статутному капіталі. За загальним правилом, право продажу товару належить його власнику (ст.658 ЦК України). При цьому позивач зазначає, що відповідач-1 , хоч і був власником частки, не мав права відчужувати дану частку з огляду, серед іншого, на умови договору від 11.11.2020р. Як уже зазначалося судом, даним договором було передбачено, що зобов"язання покупця щодо своєчасного здійснення оплати (п.3.2 договору) забезпечується шляхом можливості подальшого відчуження Покупцем своєї частки лише в частині, що ним оплачена на користь продавця або за наявності окремої згоди Продавця на таке відчуження Покупцем. При цьому, у будь-якому випадку покупець зобов"язується ознайомити наступного набувача зі змістом цього договору. Зазначені у цьому пункті умови за заявою (на вимогу) Покупця визначено умовами, щодо яких сторонами повинно бути досягнуто згоди (істотні умови цього договору).

Загальні положення про забезпечення виконання зобов"язання передбачені главою 49 ЦК України, якою передбачені певні види забезпечення виконання зобов"язання, а також встановлено, що договором або законом можуть бути передбачені інші види забезпечення виконання зобов`язань, крім тих, що визначені у ч.1 ст.546 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням встановлених вище обставин, відповідач-1 не дотримався умов укладеного договору з позивачем, в т.ч. й у частині забезпечення належного виконання своїх зобов"язань перед позивачем, укладаючи з відповідачем-2 договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 22.02.2021р.; згоди на подальший продаж частки, необхідність якої передбачена умовами договору від 11.11.2020р., позивач не надавав.

При цьому, аналізуючи договори купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.11.2020р. та від 22.02.2011р., суд виходить з того, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Крім того, положення умов договору мають відповідати засадам цивільного законодавства, зокрема, зазначеним у статті 3 ЦК України. Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

У постанові від 01.06.2021р. у справі №910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Вказаним спростовуються заперечення відповідачів 1,2, викладені ними у відзивах на позов, стосовно неможливості встановлення у договорі обраного сторонами засобу забезпечення виконання зобов"язання та обмежень у реалізації права власності на придбане

у позивача майно.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визначення розміру частки позивача у статутному капіталі ТОВ «Машівка-Агро-Альянс», суд виходить з приписів ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч.5 якої визначає перелік документів, що подаються заявником для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю. Так, судом досліджено, що розмір статутного капіталу ТОВ «Машівка -Агро-Альянс» не змінювався та становить 36 100 000 грн.; розмір частки позивача у товаристві, з урахуванням встановлених вище обставин справи, становить 32 490 000,00 грн., що у відсотковому виразі становить 90% (з моменту, коли частка вибула з володіння позивача, її розмір ні у грошовому, ні у відсотковому виразі також не змінювався). Обраний позивачем спосіб захисту повністю узгоджується з приписами законодавства та є належним та ефективним, а відповідачами за позовом в цій частині позивачем правомірно зазначено як саме товариство ТОВ «Машівка-Агро-Альянс», так і учасника товариства - відповідача 2, який внаслідок задоволення позову може бути позбавлений своєї частки у статутному капіталі. Аналогічні висновки щодо застосування ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» викладені у постановах ВП ВС від 22.10.2019р. у справі 923/876/16 (зазначений висновок Великої Палати має загальний характер та має враховуватися при вирішенні питання щодо належності обраного позивачем способу захисту в усіх справах, що стосуються зміни розміру часток та відновлення складу учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав та інтересів), ВС КГС від 28.07.2021р. у справі №917/315/20 і ін.

Відповідно до загальних принципів господарського судочинства, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.13 ГПК України).

Відповідно до ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до стандарту доказування «вірогідності доказів», наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням викладеного, дослідивши наяні у справі докази як окремо, так і у сукупності, оцінивши їх вірогідність і взаємний зв"язок, суд дійшов до висновку по задоволення позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок відповідачів у рівних частинах з урахуванням приписів ст.129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Компанії «Кейвіклан Лімітед» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Машівка-Агро-Альянс» задовольнити.

2. Розірвати договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.11.2020р., укладений між Юридичною особою за законодавством Маршаллових Островів (нерезидент) Компанія «Кейвіклан Лімітед» (Kaviclan Limited Company) та ОСОБА_1 .

3. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 22.02.2021р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

4. Визначити, що розмір частки компанії «Кейвіклан Лімітед» (Kaviclan Limited Company) (реєстраційний номер 92858, MH 96960, Маршаллові Острови, Маджуро, острів Аджелтейк, Аджелтейк-Роуд, «Траст Комплекс») у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Машівка-Агро-Альянс» (39400, Полтавська обл., смт. Машівка, вул. Бригадна, 1, код 41655565) у сумі 32 490 000,00 грн. становить 90%.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Юридичної особи за законодавством Маршаллових Островів (нерезидент) Компанія «Кейвіклан Лімітед» (Kaviclan Limited Company), MH 96960, Маршаллові Острови, Маджуро, острів Аджелтейк, Аджелтейк-Роуд, «Траст Комплекс»; адреса для листування: 49061, м. Дніпро, р-н Центральний, вул. Л. Стромцова, буд. 3, кв. 18,реєстраційний номер 92858) 2270,00 грн. судового збору.

6. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Юридичної особи за законодавством Маршаллових Островів (нерезидент) Компанія «Кейвіклан Лімітед» (Kaviclan Limited Company), MH 96960, Маршаллові Острови, Маджуро, острів Аджелтейк, Аджелтейк-Роуд, «Траст Комплекс»; адреса для листування: 49061, м. Дніпро, р-н Центральний, вул. Л. Стромцова, буд. 3, кв. 18,реєстраційний номер 92858) 2270,00 грн. судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машівка-Агро-Альянс», (39400, Полтавська обл., смт. Машівка, вул. Бригадна, 1, ) на користь

Юридичної особи за законодавством Маршаллових Островів (нерезидент) Компанія «Кейвіклан Лімітед» (Kaviclan Limited Company), MH 96960, Маршаллові Острови, Маджуро, острів Аджелтейк, Аджелтейк-Роуд, «Траст Комплекс»; адреса для листування: 49061, м. Дніпро, р-н Центральний, вул. Л. Стромцова, буд. 3, кв. 18,реєстраційний номер 92858) 2270,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 15.11.2021р.

Суддя О.С.Мацко