ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2021 р. Справа №909/119/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрриба" за №11-09/45 від 14.06.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/2094/21 від 22.06.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2021 (суддя Стефанів Т.В., повний текст складено 25.05.2021)

у справі № 909/119/21

за позовом: Державного підприємства "Укрриба" (надалі ДП "Укрриба"), м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Тисмениця-Риба" (надалі ПрАТ "Тисмениця-Риба"), с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України (надалі РВ ФДМУ) по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості

учасники справи: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

ДП "Укрриба" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПрАТ "Тисмениця-Риба" про стягнення заборгованості в сумі 77 581,72 грн, з яких: 71 164,34 грн - основний борг, 4 117,21 грн - пеня, 1 029,30 грн - 3 % річних, 1 270,87 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2021 у справі №909/119/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи містять суперечливі відомості щодо кількості об`єктів, що орендуються, а саме нарахування здійснено за 42 об`єкти, а згідно з довідками на балансі ДП "Укррира" обліковуються гідротехнічні споруди в кількості 39 об`єктів, відтак існують суперечливі відомості щодо площі орендованого майна. Окрім того, за час існування орендних правовідносин між сторонами застосовувалися різні коефіцієнти до ставки орендної плати (0,7 та 10). Внаслідок відсутності вихідних даних для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат (чітких сум і періодів нарахування основного боргу, дати виникнення боргу) суд позбавлений можливості встановити правомірність таких нарахувань. В зв`язку з чим суд визнав позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають.

Не погоджуючись з даним рішенням, ДП "Укрриба" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, відповідно просить прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, скаржник щодо розбіжностей вихідних даних зазначає, що спірний договір підписаний орендарем без зауважень, змін до нього сторонами не вносилися, він є чинним, тому є обов`язковим до виконання. Щодо розміру заборгованості, то позивачем долучено до матеріалів справи усі необхідні докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме договір та додатки до нього, акти виконаних робіт та розрахунок заборгованості, а також інші докази необхідні для вирішення даного спору.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Кравчук Н.М., судді Кордюк Г.Т., Мирутенко О.Л. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Укрриба» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2021 у справі №909/119/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 повідомлено учасників справи про зміну складу колегії по розгляду справи № 909/119/21 в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, склад колегії сформовано: головуючий суддя - Кравчук Н.М., судді Кордюк Г.Т., Плотніцький Б.Д.

Частиною 5 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи на адресу суду не надходило.

15.07.2021 ПрАТ «Тисмениця-Риба» на адресу суду надіслало відзив на апеляційну скаргу та доповнення до нього, в яких проти доводів скаржника заперечує, вважає їх необґрунтованими, відтак, просить суд оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (зареєстровані в канцелярії суду за вх№01-04/5057/21 та №01-04/5079/21). На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи додаткові докази: аудиторська довідка-розрахунок від 22.07.2021та лист від 29.07.2021 (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/5410/21 від 02.08.2021).

Третя особа у письмових пояснення щодо апеляційної скарги доводи скаржника підтримує, вважає оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні усіх обставин у справі, відповідно просить суд задовольнити апеляційну скаргу.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ч.1 ст. 270 ГПК України).

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

29.07.2016 між РВ ФДМУ по Івано-Франківській області (орендодавець) та ПрАТ "Тисмениця-Риба" (орендар) укладено договір оренди державного майна №20/16, згідно із умовами якого орендодавець взяв на себе обов`язок передати, а відповідач прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - гідротехнічні споруди 42-х ставів загальною площею 403,8204 га, що перебуває на балансі ДП "Укрриба" (майно), (а.с. 38-45 том І).

Пунктом 10.1 договору сторони погодили строк дії договору - до 29.07.2017, згодом змінили строк його дії, а саме: договором про внесення змін та доповнень № 1 від 22.08.2016 до договору - до 29.06.2019, договором про внесення змін та доповнень № 3 від 24.07.2019 до договору - до 29.08.2019, договором про внесення змін та доповнень № 4 від 27.09.2019 до договору - до 29.09.2021 (а.с. 47-55 том І).

29.07.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв майно, обумовлене договором оренди, про що свідчить акт приймання-передачі державного майна (а.с. 46 том І).

У п. 3.1 договору сторони погодили, що орендна плата визначена на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786, зі змінами та доповненнями, і за базовий місяць оренди - червень 2016 року становить 36326,60 грн без ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2016 року встановлюється, як орендна плата за базовий місяць оренди (червень 2016 року). Нарахування ПДВ на суму орендної плати та його сплата здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

В період дії договору оренди здійснювались такі розрахунки плати за базові місяці оренди державного нерухомого майна, що перебувають на балансі ДП "Укрриба":

- розрахунок від 29.07.2016 за червень 2016 року (гідротехнічні споруди 20-ти за межами с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область ставків площею 258,3278, орендна ставка 10, орендна плата 21923,43 грн та гідротехнічні споруди 22-х ставків за межами с. Марківці та с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область площею 145,4926, орендна ставка 10, орендна плата 14400,17 грн);

- розрахунок від 23.10.2017 за вересень 2017 року (гідротехнічні споруди 20-ти за межами с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область ставків площею 258,3278, орендна ставка 0,7, орендна плата 16906,84 грн та гідротехнічні споруди 22-х ставків за межами с. Марківці та с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область площею 145,4926, орендна ставка 0,7, орендна плата 11105,06 грн);

- розрахунок від 27.09.2019 за серпень 2019 року (гідротехнічні споруди за межами с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область ставків площею 219,6271, орендна ставка 0,7, орендна плата 15279,00 грн та гідротехнічні споруди ставків за межами с. Марківці та с. Хом`яківка, Тисменицький район, Івано-Франківська область площею 128,1534, орендна ставка 0,7, орендна плата 9189,95 грн).

Згідно з п. 3.2 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць.

Пунктом 3.4 договору визначено, що орендна плата перераховується щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем і спрямовується 70 відсотків до державного бюджету, 30 відсотків - балансоутримувачу.

В підтвердження факту надання послуги (оренди) позивачем долучено до позовної заяви акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за лютий 2020 року - грудень 2020 року (а.с. 59-69 том І).

Як стверджує позивач, відповідач своїх зобов`язань щодо оплати за оренду в розмірі 30 % (балансоутримувачу) за період з 16.03.2020 по 05.02.2021 не виконав, чим допустив заборгованість в сумі 71 164,34 грн.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що орендна плата, перерахована до державного бюджету несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу, у визначеному п. 3.4 договору співвідношенні, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України на дату нарахування від суми недоплати, розрахованої за кожен день простроченого платежу, включаючи день сплати.

Враховуючи порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 4 117,21 грн, а також про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 029,30 грн та інфляційних втрат в сумі 1 270,87 грн.

Відповідач заперечує факт наявності заборгованості. Відповідачем до матеріалів справи долучено листи № 08/09/2 вих від 08.09.2017 та № 22/12/2 вих від 22.12.2017, адресовані позивачу та третій особі, в яких було повідомлено, що при розрахунку орендної плати застосовувався завищений коефіцієнт, а саме 10, в той час як слід було застосувати 0,7. У листі відповідач просив зарахувати надміру сплачені кошти в рахунок майбутніх періодів (а.с. 97-101 том ІІ).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (п. 1 ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Судом установлено, що між учасниками справи укладено договір оренди державного майна, сторонами якого є: позивач - орендодавець, третя особа - балансоутримувач, відповідач - орендар.

Укладений між сторонами спору договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Положеннями частин 1, 3 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Приписами статті 2 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Орендодавцями є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю (ст. 5 Закону України "Про оренду державного і комунального майна") (в редакції чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статей 10, 19, 20 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата з урахуванням її індексації є однією із істотних умов договору оренди; орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; орендна плата встановлюється, як правило, у грошовій формі.

Приписками ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.4 договору визначено, що орендна плата перераховується щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем і спрямовується 70 відсотків до державного бюджету, 30 відсотків - балансоутримувачу.

Відповідно до статті 174 ГК України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 202 ГК України, ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов`язань щодо оплати за оренду в розмірі 30 % (балансоутримувачу) за період з 16.03.2020 по 05.02.2021 не виконав, чим допустив заборгованість в сумі 71 164,34 грн (розрахунок а.с. 18-22 том І). Належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення оплати орендної плати в сумі 71 164,34 грн за період з 16.03.2020 по 05.02.2021 суду не надано.

При цьому, факт користування об`єктом оренди у спірному періоді не заперечується і самим відповідачем, що вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву та письмових пояснень (а.с. 123-127, 199, 208-212 том І). Натомість відповідач заперечує кількість орендованих об`єктів та їх площу, зокрема, відповідач зазначає, що з довідок ДП "Укрриба" про кількість та вартість гідротехнічних споруд вбачається, що на балансі за підприємством обліковуються не 42 об`єкти, а 39 об`єктів, а також, що за період з 29.07.2016 по 23.10.2017 до ПрАТ «Тисмениця-Риба» було застосовано коефіцієнт 10, натомість оскільки підприємство є суб`єктом малого підприємництва, то відповідно до Методики розрахунків орендної плати слід було застосовувати коефіцієнт 0,7. Невірне застосування коефіцієнту до розрахунку орендної плати призвело до надмірно сплаченої суми орендної плати, яку слід зарахувати в майбутні платежі (а.с. 139, 145-146 том І).

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що за умовами договору та додатків до нього предметом оренди є гідротехнічні споруди 42-х ставів загальною площею 403 8204 га, за спірний період орендна плата розрахована із застосуванням коефіцієнту 0,7 (а.с. 38-56 том І). Доказів внесення змін до договору щодо предмету оренди чи визнання його недійсним в частині чи вцілому суду не надано. А відтак, враховуючи, що договір, додатки до нього, акт приймання передачі майна та розрахунки підписані з боку орендаря без будь-яких зауважень, то в силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо твердження відповідача про надміру сплаченої орендної плати у 2016-2017 роках, то п.3.7 договору встановлена певна процедура, згідно якої така сума підлягає заліку в рахунок наступних платежів, або поверненню орендарю.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, водночас відповідачем не спростований, контррозрахунку заявленої до стягнення суми боргу суду не надано, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості з орендної плати за договором період з 16.03.2020 по 05.02.2021 в сумі 71 164,34 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Статтею 29 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов`язання за договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що орендна плата, перерахована до державного бюджету несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу, у визначеному п. 3.4 договору співвідношенні, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування від суми недоплати, розрахованої за кожен день простроченого платежу, включаючи день сплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 4 117,21 грн, а також про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 029,30 грн та інфляційних втрат в сумі 1 270,87 грн (а.с. 23-32 том І).

Приписами частини 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями частин 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а нарахування господарської санкції у вигляді пені здійснюється за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів доходить висновку, що обрахування пені та нарахування інфляційних втрат і 3% річних позивачем проведено з дотриманням вищенаведених умов договору та норм права.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 4 117, 21 грн, 3 % річних в сумі 1 029,30 грн та інфляційних втрат в сумі 1 270,87 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

В свою чергу, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, місцевий господарський суд не повно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав не вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам закону та обставинам справи, в зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст.ст. 247, 252, 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Укрриба» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2021 у справі № 909/119/21 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Тисмениця-Риба" (77408, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Хомяківка, вул. Молодіжна,2, 25066477) на користь Державного підприємства «Укрриба» (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська,82-А, код 25592421) 71 164,34 грн основного боргу, 4 117,21 грн - пені, 1 029,30 грн - 3 % річних та 1 270,87 грн - інфляційні втрати.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Тисмениця-Риба" (77408, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Хомяківка, вул. Молодіжна,2, 25066477) на користь Державного підприємства «Укрриба» (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська,82-А, код 25592421) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405,00 грн.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Тисмениця-Риба" (77408, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Хомяківка, вул. Молодіжна,2, 25066477) на користь Державного підприємства «Укрриба» (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська,82-А, код 25592421) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн.

5. Господарському суду Івано-Франківської області видати відповідні накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з урахуванням положень ст. 287 ГПК України може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

7. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький