РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.11.2021Справа № 910/11234/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеоіл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єуромаст ЛТД"

про стягнення 562 654,02 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Дарменко В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеоіл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єуромаст ЛТД" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №1 від 21.05.2018, яка складається з 424 114 грн - суми основного боргу, 42 156,17 грн - 3% річних та 96 383,85 грн - інфляційних витрат (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог)ю

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.09.2021.

09.08.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від 09.08.2021, у якій позивач зазначає, що відповідачем частково здійснена оплата на суму 10 000,00 грн.

Протокольною ухвалою суду від 01.09.2021 прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та відкладено підготовче засідання на 13.10.2021.

12.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач зазначає, що відповідачем частково здійснена оплата на суму 10 000,00 грн.

Протокольною ухвалою суду від 13.10.2021 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 12.10.2021, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.11.2021.

27.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання 03.11.2021 представники сторін не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду були належним чином повідомлені.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 03.11.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 між ТОВ "Авеоіл" (постачальник) та ТОВ "Єуромаст ЛТД" (покупець) укладено договір поставки №1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця автотовари (оливи, охолоджуючі та гальмівні рідини, автокосметику, автозапчастини та інше), що іменуються надалі товаром, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, асортимент, ціна, кількість, умови і терміни постачання товару визначаються у специфікаціях до даного договору, які оформлюються у вигляді додатків до договору та складають його невід`ємну частину.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що покупець завчасно, самостійно і за свій рахунок планує доставку (вибірку) товару із складу постачальника із використанням автомобільних засобів з урахуванням графіку робочого часу складу. По домовленості сторін можлива поставка товару транспортом постачальника.

Товар, що підлягає передачі за даною угодою, відвантажується партіями за умови надання покупцем своєчасної заявки на партію товару з вказівкою об`єму товару, порядку і часу вибірки, осіб відповідальних за навантаження товару, № транспортних засобів, надання інших документів і інформації, передбачених цим договором і згідно вибраних умов постачання. (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, доставка відвантаженого товару автомобільним транспортом здійснюється впродовж 24 годин з моменту передачі покупцеві інформації про завантажений транспортний засіб.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що ціна договору складає сумарна вартість усіх поставлених за цим договором товарів, відповідно до видаткових накладних на товар. Ціна на товар є договірною і погоджується в специфікаціях на кожну окрему поставку.

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець зобов`язується сплатити вартість товару на умовах передоплати впродовж 3 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури постачальника. У разі порушення покупцем терміну оплати рахунок-фактура вважається недійсним. По домовленості сторін можлива поставка партії товару без попередньої оплати та її оплата в строк, що не перевищує 20 календарних днів.

Підставою для оплати вартості товару є цей договір, і рахунок-фактура, видаткова накладна на відвантажений товар (п. 4.3 договору).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині взаєморозрахунків до повного і належного його виконання.

На виконання умов договору, між сторонами укладені специфікації від 15.08.2018 на загальну суму 169 560,00 грн, від 18.09.2018 на загальну суму 260 895,00 грн, від 24.09.2018 на загальну суму 121 659,00 грн.

Таким чином, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 552 114,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних та товаро-транспортних накладних.

Відповідачем не було здійснено оплату поставленого товару у повному обсязі, у зв`язку із чим у останнього утворилася заборгованість.

Спір виник внаслідок того, що позивач здійснив поставку товару, а відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повної оплати товару, з огляду на що позивач просить стягнути заборгованість за спірним договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару на загальну суму 552 114,00 грн за наступними специфікаціями, видатковими накладними та товаро-транспортними накладними: на виконання специфікації від 15.08.2018 на суму 169 560,00 грн здійснено поставку відповідно до видаткової накладної №49 від 15.08.2018 та ТТН №р49 від 15.08.2018; на виконання специфікації від 18.09.2018 на суму 260 895,00 грн здійснено поставку відповідно до видаткової накладної №65 від 18.09.2018 та ТТН №р65 від 18.09.2018; на виконання специфікації від 24.09.2018 на суму 121 659,00 грн здійснено поставку відповідно до видаткової накладної №66 від 24.09.2018 та ТТН №р66 від 24.09.2018. Вказані видаткові накладні та ТТН підписані та скріплені печатками контрагентів, що свідчить про прийняття товару відповідачем по кількості.

Як зазначає позивач, відповідачем була здійснена часткова оплата товару на загальну суму 128 000,00 грн (108 000,00 грн - до подачі позову та 20 000,00 грн - після подачі позову).

17.09.2018 відповідачем було надано позивачу гарантійний лист за підписом директора ТОВ "Єуромаст ЛТД" Сімонова О.Ю., в якому останній гарантування погашення заборгованості за спірними видатковими накладними.

Також, 26.06.2019 відповідач направив позивачу лист за вих. 26/06/19, у якому відповідач просив позивача прийняти графік погашення заборгованості.

Окрім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.12.2020 становить 444 114,00 грн.

Таким чином, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у відповідача перед позивачем станом на день винесення рішення наявна заборгованість у розмірі 424 114,00 грн.

Доказів належної сплати вартості товару відповідачем не надано, доводів позивача відповідач не спростував, а тому оскільки відповідач не сплатив своєчасно та в повному обсязі вартість поставленого йому товару, він допустив порушення зобов`язання та у нього виникла заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 424 114,00 грн підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 42 156,17 грн та інфляційні витрати у розмірі 96 383,85 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних витрат, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд вважає що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню у межах заявлених сум - 96 383,85 грн (інфляційних витрат) та 42 156,17 грн (3% річних).

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500,00 грн.

Статтю 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач надав: копію договору про надання правової допомоги №2/07-21 від 02.07.2021; копію додатку №1 до договору "Опис завдання та позиції, деталізація та узгодження вартості послуг", з якого вбачається, що сторонами погоджено гонорар адвоката у фіксованому розмірі та становить 9 500,00 грн; копію витягу з договору про надання правової допомоги №2/07-21 від 02.07.2021; копію ордеру ВІ №1048183 від 02.07.2021; копію виписки по рахунку та копію акту приймання-передачі послуг від 25.10.2021.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши та проаналізувавши матеріали даної справи, предмет і підстави позову, складність справи, результат розгляду справи судом, обсяг виконаної адвокатом роботи, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, суд встановив наступне.

На підтвердження факту надання юридичних послуг до матеріалів справи додано копію договору про надання правової допомоги №2/07-21 від 02.07.2021, копію витягу з договору про надання правової допомоги №2/07-21 від 02.07.2021, та копію додатку №1 до договору "Опис завдання та позиції, деталізація та узгодження вартості послуг", з яких вбачається, що сторонами погоджено гонорар адвоката у фіксованому розмірі та становить 9 500,00 грн.

На підтвердження оплати юридичних послуг у розмірі 9 500,00 грн позивачем додано до матеріалів справи копію виписки по рахунку.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи договір та акт надання правової допомоги, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи викладене, заявлена позивачем вимога, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Окрім того, у заяві про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить повернути суму переплаченого судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе повернути позивачу суму судового збору в розмірі переплаченої суми в розмірі 300,00 грн.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеоіл" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єуромаст ЛТД" (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, офіс 902 А, код ЄДРПОУ - 39475222) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеоіл" (61060, м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 171, код ЄДРПОУ - 41899758) 424 114 (чотириста двадцять чотири тисячі сто чотирнадцять) грн - суми основного боргу, 96 383 (дев`яносто шість тисяч триста вісімдесят три) грн 85 коп. - інфляційних витрат, 42 156 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят шість) грн 17 коп. - 3% річних, 8 439 (вісім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 81 коп. - витрат по сплаті судового збору та 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн - витрат на професійну правничу допомогу..

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Авеоіл" (61060, м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 171, код ЄДРПОУ - 41899758) з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 300 (триста) грн, сплачену згідно платіжного доручення №342 від 07.07.2021.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.11.2021.

Суддя Н.І. Зеленіна