ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021м. ДніпроСправа № 904/7821/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"

до Дніпровського транспортно-економічного фахового коледжу

про стягнення заборгованості, пені, трьох відсотків річних, інфляції за Договором №41SB497-818-21 на постачання природного газу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача основний борг - 143 942,94 грн., пеню 9 030,88 грн., 3% річних - 1 845,61 грн., інфляційні втрати - 3 181,12 грн. за Договором №41SB497-818-21 на постачання природного газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2021 призначено справу №904/7821/21 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

У відзиві на позовну заяву Відповідач повідомив, що повністю визнає позовні вимоги, зокрема стягнення суми заборгованості за договором постачання природного газу №41SB497-818-21 від 26.02.2021 зі сплати вартості спожитого природного газу, а саме стягнення суми основного боргу в розмірі 143 942,94грн., пені у розмірі 9 030,88грн., 3% річних у розмірі 1 845,61грн.

Судом досліджено надані сторонами докази.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2021 сторони уклали договір №41SB497-818-21 на постачання природного газу (далі Договір), за п.1.1 якого, Постачальник (Позивач) зобов`язується передати у власність Споживачу (Відповідачеві) у 2021 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Відповідно до п.3.2. Договору ціна газу з урахуванням вартості послуги доступу до потужності становить 8,250000 грн. за 1 куб.м, крім того ПДВ 1,650000 грн., всього з ПДВ 9,900000 грн.

Згідно з п.4.1. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць.

Відповідно до п.4.2.2 Договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п.4.4 Договору).

Пунктом 6.2.1. Договору визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов Договору, у лютому 2021, Позивач передав у власність Відповідача природний газ в обсязі 14 854,76 куб.м на загальну суму 147 052,22 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі природного газу №ДОЗ81006103 від 28.02.2021.

За даними Позивача, Відповідач, в порушення умов Договору, за спожитий газ розрахувався частково, сплативши 3 109,28 грн. 09.04.2021, у зв`язку з чим за ним обліковується борг у розмірі 143 942,94 грн. (з урахуванням часткової оплати).

На підтвердження боргу Позивач надав акт звіряння взаємних розрахунків від 09.04.2021, підписаний обома сторонами.

З посиланням на п. 6.2.1. Договору, за прострочення Відповідачем оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 9 030,88 грн. за період з 11.03.2021 до 19.08.2021.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних 1 845,61 грн. та інфляційні втрати 3 181,12 грн. за період з 11.03.2021 до 19.08.2021.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт поставки газу, порушення Споживачем умов Договору в частині своєчасної оплати спожитого газу, наявність підстав та правильність нарахування штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позовні вимоги визнав.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, акт приймання - передачі природного газу, акт звіряння взаємних розрахунків, відзив Відповідач), суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи суму основного боргу, оскільки матеріалами справи підтверджено та не спростовано Відповідачем неналежне виконання останнім умов Договору, в частині своєчасної оплати поставленого Позивачем природного газу, за наведений період.

Перевіривши розрахунки Позивача щодо пені, 3 % річних та індексу інфляції за допомогою програмного забезпечення "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, до стягнення належать: 143 942,94 грн. - основного боргу, 9 030,88 грн. пені, 1 845,61 грн. 3% річних, 3 181,12 грн. індексу інфляції.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд: -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дніпровського транспортно-економічного фахового коледжу (49041, м. Дніпро, вул. Трудових резервів, 4, код 25004849) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Поля, 2, літ. А-2, код 39572642) 143 942,94 грн. - основний борг, 9 030,88 грн. - пеню, 1 845,61 грн. - 3% річних, 3 181,12 грн. індексу інфляції, 2 370,01 - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 15.11.2021.

Суддя С.Г. Юзіков