ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року Справа № 923/1073/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. за участю секретаря судового засідання Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона"

до Житлово-експлуатаційної контори №1 Суворовського району

про стягнення 4797825,98 грн

за участю представників сторін:

позивача: адвокат Корнелюк В. В.:

відповідача: не прибув.

09.08.2021р. Міське комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" (позивач) звернулось до суду з позовом до Житлово-експлуатаційної контори №1 Суворовського району (відповідач) про стягнення 4797825,98 грн. заборгованості за договором на подачу холодної води та послуги каналізації від 18.09.2001 № 7000, з яких - 4239392,86 грн. основного боргу, 474533,05 грн. втрат від інфляції, 83900,07 грн. 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021, справу розподілено судді Литвиновій В.В.

Ухвалою суду від 01.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 21.10.2021 р. суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 17.11.2021 р.

На визначену судом дату у судове засідання прибув представник позивача, представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд констатує, що відповідач не скористався своїм правом на судовий захист.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

18 вересня 2001 року між Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, яке в подальшому перейменовано в Міське комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" (далі - Постачальник) і Житлово-експлуатаційною конторою №1 Суворовського району (далі - Замовник) був укладений Договір про подачу холодної води та послуги каналізації № 7000 (далі - Договір), відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується забезпечити Замовнику подачу води на послуги з постачання питної води та на споживчі потреби та прийняти від абонента каналізаційні стоки на період дії зазначеного договору.

Сторонами Договору досягнуто згоди з істотних умов договору, визначено предмет договору, порядок проведення розрахунків, права та обов`язки сторін, термін дії договору та інші умови договору.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між Позивачем і Відповідачем Договір № 7000 за своїм змістом та правовою природою - є договором про надання послуг.

Договірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", сферу дії якого визначено статтею 2 Закону.

Статтею 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" його дія поширюється на всі суб`єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Згідно зі ст. З Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" законодавство у сфері питної води та питного водопостачання складається з Водного кодексу України, Кодексу України про надра, законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Умовами договору встановлено, що договір укладено строком на один рік, дія якого автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо не менш, ніж за місяць до дати його закінчення від будь-якої із Сторін не надійде письмових заяв щодо його розірвання.

Матеріалами справи підтверджується, що жодних листів до Позивача від Відповідача про відмову від Договору чи його розірвання не надходило.

Згідно пункту 2.2.1. Договору Відповідач зобов`язаний своєчасно та самостійно вносити плату за надані послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до встановлених тарифів на підставі виписаних та пред`явлених Позивачем рахунків, не пізніше 5-ти банківських днів з моменту вручення рахунку.

У разі незгоди з наданими постачальником розрахунками або іншими платіжними документами замовник зобов`язаний у 5-ти денний термін з дня вручення платіжного документа направити до постачальника претензію у письмовій формі.

Відповідно до пункту 1.4. Договору сторонами погоджено, що об`єми наданих послуг визначаються за провітреними засобами обліку, які повинні бути опломбовані та прийняті до взаєморозрахунків. Об`єми води та стоків визначаються відповідно до затверджених норм та лімітів на підставі дислокації наданої замовником до моменту укладання договору. У випадку відсутності засобів обліку розрахунки між постачальником та замовником здійснюються за затвердженим нормам.

В подальшому, сторонами Договору було укладено Додаткову угоду №2 від 01.09.2018, відповідно до якої було визначено об`єкти, що підлягають обслуговуванню постачальником за даним договором з інформацією щодо наявності засобів обліку та порядком здійснення розрахунків.

Крім того, між сторонами 24.10.2019 була укладена Додаткова угода до Договору від 18.09.2001 №7000 про обмін електронними документами та передачу показників лічильників води, за умовами якої сторони домовились у своїх взаємовідносинах використовувати електронні документи, що пов`язані із виконанням умов Договору без застосування електронного цифрового підпису, шляхом їх ідентифікації через використання особистого кабінету споживача на веб-сайті МКП «ВУВКГ м. Херсона.

Додатковою угодою сторонами погоджено, що споживач щомісяця в період з 25 по 30 число поточного місяця знімає та передає Виконавцю послуг показання засобів обліку води за поточний місяць через електронний особистий кабінет за електронною адресою: http//water.kherson.ua (надалі - Сервіс). Передані через електронний особистий кабінет показники приладів обліку підтверджують обсяг отриманих Споживачем послуг з водопостачання та/або водовідведення та є підставою для проведення Виконавцем нарахувань Споживачу за спожиті послуги водопостачання та/або водовідведення і виставлення рахунків (п.6.2. Додаткової угоди).

У разі ненадання або несвоєчасного надання Споживачем інформації про обсяги спожитих послуг, Виконавець має право проводити нарахування Споживачу згідно нормативного розрахунку, а у разі відсутності нормативного розрахунку, відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 6.3. Додаткової угоди).

Згідно з п. 6.5. додаткової угоди, рахунок вважається отриманим Споживачем, з моменту його розміщення в особистому кабінеті. Факт розміщення рахунку в особистому кабінеті споживача додатково доводиться до відома споживача, шляхом направлення йому повідомлення на належну йому e-mail адресу (електронну поштову скриньку). Рахунок за надані послуги оплачується протягом наступних 5 робочих днів від дня розміщення рахунку в особистому кабінеті. Перебіг строку оплати рахунку починається з наступного дня після отримання його Споживачем.

26.02.2020 Додатковою угодою № 3 до Договору сторонами визначено об`єкти, що підлягають обслуговуванню постачальником за даним договором з інформацією щодо наявності засобів обліку та порядком здійснення розрахунків.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконував у повному обсязі та належним чином. Відповідачу щомісячно надавались рахунки за єдиним реєстраційним номером № 7000 для сплати нарахованої суми за комунальні послуги. Проте, Відповідач допустив систематичне порушення договірних зобов`язань, не повністю та несвоєчасно сплачуючи рахунки за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

За розрахунками Позивача, станом на 07.07.2021 року заборгованість Відповідача за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з лютого 2020 року по червень 2021, складає 4 239 392,86 грн.

Позивачем надано Акти-рахунки за період з лютого 2020 року по червень 2021 на підтвердження факту надання послуг, визначених умовами Договору, які прийнято Відповідачем без зауважень.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статей 509, 607 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з порушенням Відповідачем строків виконання зобов`язань в частині проведення розрахунків за надані послуги, Позивачем на суми основної заборгованості нараховано та заявлено до стягнення інфляційні в сумі 474 533,05 грн. та 3 % річних у розмірі 83 900,07 грн.

Керуючись ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки інфляційних та річних та дійшов висновку, що позовні вимоги щодо їх стягнення підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129,232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Житлово-експлуатаційної контори №1 Суворовського району (код ЄДРПОУ 14114233) на користь Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарств міста Херсона» (код ЄДРПОУ 03355,86 грн. основного боргу, інфляційні в розмірі 474533,05 грн., 3% річних в сумі 83900,07 грн. та судовий збір в сумі 71967,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.11.2021.

Суддя В.В.Литвинова