УХВАЛА

м. Київ

18.11.2021Справа № 910/18462/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В. розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-інвест» (01011, м. Київ, пров. Євгена Гуцала, буд. 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-сервіс» (03151, м. Київ, вул. Мішина, буд. 3)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення основної заборгованості за договором про надання послуги доступу в Інтернет №8123 від 21.03.2007 у розмірі 6184,82 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-інвест» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-сервіс» (далі - боржник) заборгованості за договором про надання послуги доступу в Інтернет №8123 від 21.03.2007 у розмірі 6184,82 грн.

Заява обґрунтована тим, що в порушення взятих на себе зобов`язань за договором надання послуги доступу в Інтернет №8123 від 21.03.2007 боржник у період з січня по липень 2021 року не сплатив надані йому послуги, а тому заявник просить стягнути заборгованість у розмірі 6184,82 грн.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених заявником вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, п. 8 ч. 1 статті 152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

До заяви про видачу судового наказу, за умовами частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає форму і зміст заяви про видачу судового наказу, повинні бути додані, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Тоді як, в порушення вище зазначеного, Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-інвест» посилаючись на наявність заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-сервіс» за договором про надання послуги доступу в Інтернет №8123 від 21.03.2007, не додає копію цього договору за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

При цьому, у поданій заяві заявник зауважує на тому, що вказана заборгованість підтверджується виставленими рахунками-актами у період з січня по липень 2021 року, які, в свою чергу, не підписані боржником, а рахунок-акт за червень 2021 року взагалі не підписаний і самим заявником, що унеможливлює суд встановити безспірність заявлених вимог.

Отже, в порушення вимог пункту 3, 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заявником до заяви не додано оригінали чи належним чином засвідчені копії договору про надання послуги доступу в Інтернет №8123 від 21.03.2007 та інших документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно із частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Фарлеп-інвест» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-сервіс» заборгованості за договором про надання послуги доступу в Інтернет №8123 від 21.03.2007 у розмірі 6184,82 грн

Ухвала набирає законної сили 18.11.2021 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Т.В. Васильченко