РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2021Справа № 904/5864/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання

«Спецстальконструкція»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.»

про стягнення 13.318,88 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

16.06.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Спецстальконструкція» до Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай» про стягнення 13.318,88 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) було пошкоджено автомобіль, який належить позивачу, а саме Audi A7 державний номер НОМЕР_1 . Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 винним визнано водія автомобіля Dodge Dakota, державний номер НОМЕР_2 , відповідальність якого застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АО/2431257). Для встановлення розміру понесених позивачем збитків позивач звернувся до експерта-автотоварознавця Крутінь В.І., яким складено висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 7759 від 14.09.2020, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 88.231,22 грн. З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування та повідомленням про ДТП, до яких було надано оригінал висновку експерта № 7759 від 14.09.2020 та повідомлено, що позивачем було проведено ремонт автомобіля на СТО. У зв`язку з тим, що відповідачем було виплачено лише частину страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 13.318,88 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області № 904/5864/21 від 22.06.2021 матеріали вказаної позовної заяви направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Зазначені матеріали отримано Господарським судом міста Києва 17.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 відкрито провадження у справі № 904/5864/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду було зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва з 05.07.2021 зупинено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку, про що розміщено офіційне повідомлення на сайті Судова влада України, тому судом не було здійснено відправлення ухвали від 26.08.2021 учасникам справи.

Після отримання фінансування Господарським судом міста Києва 05.10.2021 здійснено відправлення відповідачу ухвали № 904/5864/21 від 26.08.2021 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 477 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04211, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 4, корп. 6-А, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 26.08.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 07.10.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 477.

11.10.2021 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла запитувана судом інформація щодо полісу № АО/2431257.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом рішення у справі прийнято з перевищенням строку, встановленого вказаною вище нормою, проте у розумний строк, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та лікарняному.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 у справі № 204/5774/20 вбачається, що 29.08.2020 о 05 годині 05 хвилин ОСОБА_1 рухаючись по вул. Набережній Заводській, 2 у м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом Dodge Dakota, державний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився у безпеці та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Audi A7 державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Водій ОСОБА_1 з місця дорожньо-транспортної пригоди зник, до поліції не повідомив. Своїми діями водій порушив вимоги п.п. 2.10, 2.10 є, 10.9 ПДР України.

Даною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративних правопорушень та накладено адміністративні стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що пошкоджений внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки Audi A7, державний номер НОМЕР_1 належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Спецстальконструкція».

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 7759 від 14.09.2020 розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу Audi A7, державний номер НОМЕР_1 складає 88.231,22 грн.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На момент ДТП цивільна відповідальність автомобіля марки Dodge Dakota, державний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2431257 застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай». Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 130.000,00 грн та встановлено розмір франшизи - 2.600,00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Dodge Dakota, державний номер НОМЕР_2 , застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2431257, то відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки Dodge Dakota, державний номер НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки, умовами полісу № АО/2431257 розмір франшизи встановлено в сумі 2.600,00 грн, тому страхове відшкодування підлягає зменшено на його розмір.

В матеріалах справи наявна заява позивача адресована відповідачу № 12/01 від 01.12.2020 на виплату страхового відшкодування без утримання суми ПДВ.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 у справі № 523/5890/15-ц, від 28.02.2018 у справі № 757/22706/15-ц відзначив, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Згідно листа № 51-7882 від 17.12.2020 вбачається, що відповідачем у відповідь на заяву позивача № 12/01 від 01.12.2020 повідомив, що ним на підставі звіту № 22461 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 68.081,12 грн (за вирахуванням суми податку на додану вартість в розмірі 12.569,21 грн).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування позивача в загальному розмірі 68.081,12 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 28950 від 16.01.2021 на суму 15.000,00 грн, № 29037 від 18.01.2021 на суму 15.000,00 грн, № 29144 від 19.01.2021 на суму 10.000,00 грн, № 29277 від 20.01.2021 на суму 15.000,00 грн, № 29377 від 21.01.2021 на суму 6.540,56 грн та № 29540 від 22.01.2021 на суму 6.540,56 грн.

Відповідно до договору заказ-наряду на роботи № 45 від 31.08.2020, укладеного між позивачем та Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 вартість замовлення на ремонтні роботи пошкодженого транспортного засобу марки Audi A7, державний номер НОМЕР_1 склала 84.000,00 грн без ПДВ.

Згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) складеного між позивачем та Фізичної особою підприємцем ОСОБА_2 останнім виконано, а позивачем ремонті роботи транспортного засобу марки Audi A7, державний номер НОМЕР_1 загальною вартістю 84.000,00 грн без ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем перераховано Фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 за виконані роботи 84.000,00 грн без ПДВ згідно платіжного доручення № 1706 від 02.09.2020 на суму 46.000,00 грн та платіжного доручення № 1740 від 02.10.2020 на суму 38.000,00 грн.

Отже, в даному випадку вартість ремонту автомобіля Audi A7, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 84.000,00 грн була визначена без урахування ПДВ та фактично сплачена позивачем без ПДВ, а тому відповідачем неправомірно при здійсненні виплати страхового відшкодування вираховано суму ПДВ.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу Audi A7 державний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, а також те, що розмір збитків розраховується виходячи із вартості виплаченого відшкодування за вирахуванням суми франшизи, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю в розмірі 13.318,88 грн (84.000,00 грн (вартість виконаних робіт) - 68.081,12 грн (сплачених відповідачем) - 2.600,00 грн (франшиза) = 13.318,88 грн).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Спецстальконструкція» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2.270,00 грн та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3.500,00 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Витрати позивача в розмірі 400,00 грн не підлягають стягненню з відповідача, оскільки не є витратами за проведення експертного дослідження та згідно призначення платежу сплачені позивачем за отримання копії експертного дослідження, а отже в розумінні ст. 123 Господарського процесуального кодексу України не є судовими витратами.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (04211, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 4, корп. 6-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче об`єднання «Спецстальконструкція» (49000, м. Дніпро, вул. Ламан, 19, кв. 101, ) 13.318 (тринадцять тисяч триста вісімнадцять) грн 88 коп. страхового відшкодування, 3.500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. витрат на проведення експертного дослідження, 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова