ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2021 р. Справа№ 910/4519/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача : Джим О.В.;

від відповідача: Остапченко С.Л.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року (повний текст рішення складено 30.07.2021 року)

у справі №910/4519/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 8 250 939, 68 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" (далі - відповідач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 27.11.2019 року № б/н у розмірі 8 250 939,68 грн, 50 161,34 грн 3% річних та 183 707,48 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним невиконанням відповідач своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної.

02.06.2021 року відповідач подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог. Згідно якої просив закрити провадження у даній справі в межах суми 563 318,87 грн основної заборгованості у зв`язку зі сплатою на користь позивача та відсутності предмету спору у цій частині.

Крім того, 02.06.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначив про часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості та зменшив позовні вимоги до 7767 020,25 грн, що включає в себе: 7 533151,43 грн основної заборгованості, 183707,48 грн інфляційних втрат та 50161,34 грн 3% річних.

21.07.2021 року відповідачем подано письмові пояснення по справі, згідно яких повідомив, що в період з 02.07.2021 року по 19.07.2021 року здійснив виплату коштів на користь позивача в сумі 957 760,04 грн.

Позивачем, 21.07.2021 року суду першої інстанції було надано довідку, що станом на 21.07.2021 року основна заборгованість відповідача перед позивачем за договором в період з 01.09.2020 року по 31.01.2021 року складає 5360779,70 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі 910/4519/21 закрито провадження у справі №910/4519/21 в частині вимог про стягнення 1 653 853,86 грн - основної заборгованості, у зв`язку із відсутністю предмету спору. Позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" 5360 779.70 грн основної заборгованості, 183707,48 грн інфляційних втрат, 50161,34 грн 3% річних та 94 516,31 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі 910/4519/21 скасувати в частині стягнення 5 360779.70 грн основної заборгованості, 183707,48 грн інфляційних втрат, 50161,34 грн 3% річних та 94 516,31 грн судового збору та прийняти в цій частині нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Так, скаржник вказав, що він може сплачувати позивачу вартість наданої електричної енергії для врегулювання небалансів виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку. При цьому, оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок зі спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунку лише з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування та сторонами, відповідальними за баланс, під час врегулювання системних обмежень.

При цьому, скаржник наголосив, що оскільки в діях відповідача відсутня вина як складовий елемент господарського-правової відповідальності, правові підстави для застосування до НЕК «УКРЕНЕРГО» відповідальності за невчасну оплату коштів за договором відсутні.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 року, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В. судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/4519/21 своєю ухвалою від 31.08.2021 року.

07.10.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника скаржника до суду надійшли письмові пояснення про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до якого скаржник просив суд проводити розгляд справи з урахуванням доводів і аргументів, що викладені в цих поясненнях, та зменшити суму стягнутих на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" у справі №910/4519/21 за позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних та інфляційних втрат на 90%.

Водночас, представник скаржника зазначив, що суд не застосував до спірних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, відповідно до якої «суд за певних умов може зменшити розмір, як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Крім того, за твердженням скаржника істотною умовою для зменшення штрафних санкцій є факт постійного перерахування коштів відповідачем на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання позивача за договором у балансуючому ринку.

07.10.2021 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду була оголошена перерва на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

02.11.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги та щодо зменшення штрафних санкцій, відповідно до яких позивач просив суд апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/4519/21 залишити без задоволення, а рішення по справі №910/4519/21 залишити без змін.

При цьому, представник позивача, зокрема, зазначив, що відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, здійснював оплату за продану балансуючу електричну енергію частково та з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Разом з цим, позивач вказав, що виконання умов договору між позивачем та відповідачем не може ставитися в залежність від виконання будь-яких зобов`язань третіх осіб перед відповідачем або відсутності у відповідача коштів на рахунках. В момент підписання договору відповідач розумів умови роботи поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, а тому підписуючи договір, розумів, що за неналежне виконання його умов буде нести відповідальність.

Крім того, за твердженням позивача право суду на зменшення розміру відсотків, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідно до правової позиції, викладеної Великою палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, має носити виключний характер. Аналіз судових рішень, тексти яких містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить про відсутність сталої судової практики стосовно застосування ст. 625 Цивільного кодексу України після прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 18.03.2020 року у справі №902/417/18.

11.11.2021 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника скаржника до суду надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог, відповідно до якого скаржник просив суд винести ухвалу про закриття провадження у справі №910/4519/21 в частині стягнення основного боргу за електричну енергію для врегулювання небалансів за договором №1387-01024 від 05.12.219 року на суму 3305303,45 грн, яке було мотивоване тим, що в період з ухвалення рішення по 09.11.2021 року відповідач в межах договору здійснив оплати позивачеві на загальну суму 3305303,45 грн.

Колегія суддів розглянувши дане клопотання дійшла висновку щодо відмови в його задоволенні, з огляду на відсутність правових підстав для закриття провадження у даній справі у відповідній частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 11.11.2021 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 11.11.2021 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у справі №910/4519/21 - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» адміністратор розрахунків, забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, Правил ринку та Кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори про участь у балансуючому ринку.

За змістом ч. 1 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Частиною 3 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

Згідно ч. 7 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі (далі - ОСП)) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" (сторона відповідальна за баланс (далі - СВБ)) було укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом подання заяви про укладання договору від 17.11.2019 року №б/н.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 05.12.2019 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків -АР) приєднало Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" (приватна юридична особа, що є постачальником електричної енергії по сій території України, та орієнтована на продаж (постачання) електроенергії для підприємств, установ та електропостачальних компаній) до умов договору (ідентифікатор договору № 1387-01024, дата акцептування 05.12.2019 року) про участь у балансуючому ринку, що підтверджується повідомленням за вих. №01/47229 (наявне в матеріалах справи).

Так, у даному повідомленні, зокрема, зазначено, що договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням ст. 634 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті ДП «НЕК «Укренерго».

Відповідно до п.1.5. договору, СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження її до балансуючої групи.

Згідно п. 1.6. договору, ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку, що затверджені Постановою НКРЕП 14.03.2018 року №307 (далі - Правила ринку).

Відповідно до п. 2.1. договору, вартість небалансів е/е та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР (адміністратор розрахунків) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів е/е визначається Правилами ринку (п.2.2. договору).

Згідно п.3.3. (3) договору ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни визначені Правилами ринку. Згідно Правил ринку (п.7.7.4.) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка. А СВБ має право отримувати плату за е/е продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених правилами ринку (п.3.4. (6) договору).

Виставлення рахунків та здійснення платежів, щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до Правил ринку (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.6 договору подання платіжних документів здійснюється відповідно до Правил ринку.

Згідно п 7.1.1. Правил ринку АР встановлює регламент щодо розрахунків, у якому зазначаються формати платіжних документів і супровідних даних, що будуть надаватись в електронному вигляді. АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду (7.3.1.).

Рахунки за небаланси е/е формуються у системі MMS НЕК УКРЕНЕРГО, які підписуються ЕЦП і завантажуються у форматі PDF. Повідомлення про їх формування надсилається на електронні адреси учасників ринку які є СВБ, з адреси відповідача електронної пошти . Скановані копії підписаних рахунків вчасно відправляються Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" на електронну пошту Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" , з подальшим переданням оригіналів на поштову адресу: м. Київ, вулиця Симона Петлюри, 25, Київ, 01032.

Так, за твердженням позивача, що не заперечується відповідачем, у період з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" належним чином виконувало свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку.

Відповідач в свою чергу оплату за продану балансуючу електричну енергію здійснив частково та з порушенням строків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з вересня 2020 року по лютий 2021 року позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку, що підтверджується підписаними між сторонами актами купівлі-продажу балансуючої енергії (наявні в матеріалах справи).

Проте, відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 8 250 939,68 грн.

Водночас, з наданих позивачем та відповідачем доказів, зокрема, актів купівлі-продажу та платіжних доручень вбачається, що станом на день звернення з цим позовом до суду першої інстанції (22.03.2021 року) заборгованість відповідача складала 7 954 941,14 грн.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, після відкриття провадження у цій справі, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості у розмірі 1 653 853,86 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (наявні в матеріалах справи) та не заперечується позивачем.

В подальшому, 21.07.2021 року позивачем у судовому засіданні суду першої інстанції було надано довідку, що станом на час розгляду цієї справи по суті основна заборгованість відповідача перед позивачем за договором в період з 01.09.2020 року по 31.01.2021 року складає 5360779,70 грн, разом з тим заяву про зменшення розміру вимоги суми боргу чи відмови від частини вимог не подано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення 1653853, 876 грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Факт порушення відповідачем умов договору підтверджений належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказами та скаржником не спростований.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 5360 779,70 грн.

Щодо твердження скаржника, про відсутність вини останнього у простроченні виконання своїх зобов`язань з посиланням на те, що відповідач оплачує електричну енергію з метою врегулювання небалансів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Так, сторони в договорі погодили порядок розрахунків.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, умови договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та відповідно умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку.

Згідно ч. 4 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

З наведеної статті закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат за період з 13.10.2020 року по 28.02.2021 року визнає його вірним, як такий, що виконаний з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 50161,34 грн та 183707,48 грн інфляційних втрат.

Щодо клопотання скаржника про зменшення суми стягнутих на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатрейдінг" у справі №910/4519/21 за позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних та інфляційних втрат на 90%, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому за положенням ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що розмір штрафних санкцій є незначним та враховуючи сплату частини суми основного боргу після звернення позивача до суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій на 90% відсутні.

Посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 є неприйнятними з огляду на те, що таку постанову прийнято Великою Палатою Верховного Суду з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення, зокрема, співвідношення між сумою простроченого зобов`язання чи загальною сумою зобов`язання та розміром нарахованих штрафних санкцій між справами суттєво різниться (нарахована у справі №902/417/18 сума річних більша за суму основного боргу).

При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що істотною умовою для зменшення штрафних санкцій є факт постійного перерахування коштів відповідачем на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання позивача за договором у балансуючому ринку, як безпідставне та таке, що спростовується вищевказаними висновками суду.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень скаржник суду не надав.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, колегія суддів згідна з доводами позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/4519/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/4519/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/4519/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 19.11.2021 року.