РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2021Справа № 910/12656/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Фізичної особи- підприємця Матвієнко Володимира Олеговича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізобуд" (03028, м.Київ,пр Науки, 42/1, корп 10 оф. 17, код 40398052)

про стягнення 41 536, 44 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Матвієнко Володимир Олегович звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізобуд" про стягнення заборгованості за надані послуги автокрана у період з жовтня 2019 по травень 2020, а саме: 36990,00 грн основного боргу, 3622,97 грн інфляційних втрат, 923,47 грн 3% річних.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.08.2021 позов залишив без руху, встановив строк для усунення недоліків позову у визначений спосіб.

16.08.2021 позивач подав заяву про усунення недоліків позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу суду від 27.08.2021 позивач отримав - 07.10.2021.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвала суду від 27.08.2021 отримав поштовим відправленням № 482 - 11.10.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У 2019-2020 роках за Актами надання послуг № 25 від 21.10.2019 на суму 4800,00 грн., № 39 під 14.11.2019 на суму 10800,00 грн., № 71 від 31.10.2019 на суму 3600,00 грн., № 162 від 18.11.2019 на суму 2700,00 гри., № 201 від 27.11.2019 па суму 6240,00 гри., № 217 від 27.11.2019 па суму 1170,00 гри., № 333 від 26.12.2019 на суму 5400,00 гри., № 3 від 03.01.2020 на суму 6630,00 грн., № 4 від 08.01.2020 на суму 7020,00 грн., № 7 від 09.01.2020 на суму 10800,00 грн., № 11 від 13.01.2020 на суму 5400,00 грн., № 24 від 17.01.2020 на 4320,00 грн, № 28 від 21.01.2020 на суму 3375,00 грн, № 38 від 27.01.2020 на суму 4050,00 грн, № 39 від 28.01.2020 на суму 3375,00 грн.,№ 42 від 29.01.2020 на суму 4725,00 грн., № 45 від 30.01.2020 на суму 4320,00 грн, № 48 від 31.01.2020 на суму 7425,00 грн., № 55від 05.02.2020 на суму 7020.00 грн, № 58 від 10.02.2020 на суму 10560,00 грн., № 61 від 10.02.2020 на суму 7020,00 грн., № 141 від 04.05.2020 на суму 7200,00 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, позивачем - ФОП Матвієнком Володимиром Олеговичем надано, а відповідачем - ТОВ"Залізобуд" отримано послуги автокарана та його переміщення між об`єктами, вартістю 127 950,00 грн.

Згідно розрахунку позивача та доданих до позову банківських виписок з його рахунку за період з 01.10.2019 по 22.07.2021, вбачається здійснення часткових оплат на суму 90 960,00 грн.

Також матеріалами справи встановлено, що 05.08.2020 у зв`язку із несплатою наданих послуг позивач звертався до відповідача претензією № 1 з вимогою погашення 45 090,00 грн боргу за надані послуги по актах № 7 від 09.01.2020 (згідно рахунку №7 від 09.01.2020), № 28 від 21.01.2020 (згідно рахунку № 28 від 01.01.2020), № 38 від 27.01.2020 (згідно рахунку №38 від 27.01.2020), № 39 від 28.01.2020 (згідно рахунку № 39 від 28.01.2020), № 42 від 29.01.2020 (згідно рахунку №42 від 29.01.2020), № 45 від 30.01.2020 (згідно рахунку №45 від 30.01.2020), № 48 від 31.01.2020 (згідно рахунку №48 від 31.01.2020), № 55 від 05.02.2020 (згідно рахунку №55 від 05.02.2020).

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 125 від 17.08.2020 гарантував оплату 45 090,00 грн до кінця вересня 2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказав на невиконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості отриманих послуг автокрана у період з жовтня 2019 по травень 2020 у сумі 36990,00 грн. За прострочення оплати позивачем нараховано до стягнення 3622,97 грн інфляційних втрат, 923,47 грн 3% річних.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд керувався таким.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Судом враховано,що у примірниках копій доданих до позову вищевказаних актів надання послуг підставами оформлення вказаних документів вказано замовлення та договір № МВ11/04012020 від 04.01.2020.

Позивачем надано пояснення про відсутність у його розпорядженні замовлень відповідача та додано копію договору про надання послуг будівельних механізмів № МВ11/04012020 від 04.01.2020, який підписаний лише зі сторони позивача, підпис відповідача відсутній; позивач зазначає, що примірник правочину було надано відповідачу для підписання службою доставки ТОВ «Нова Пошта», однак підписаний договір відповідач не повернув.

Відповідач будь-яких пояснень, заперечень щодо наявності/відсутності договірних відносин сторін за спірними актами не надав, стверджувань позивача не спростував.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами: шляхом надання послуг та виставлення рахунків на оплату позивачем та прийняття цих послуг і здійснення часткової оплати відповідачем, виникли правовідносини, згідно з якими у відповідача виникло зобов`язання з оплати отриманих від позивача послуг, що за своєю правовою природою є договором надання послуг, укладеним у спрощений спосіб.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наданими позивачем актами наданих послуг, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, та банківською випискою з рахунку позивача підтверджується надання послуг автокрана та іншої техніки позивачем на користь відповідача та прийняття останнім послуг на загальну суму 127 950,00 грн., з яких оплачено 90 960,00 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За розрахунком позивача, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача за надані послуги техніки склала 36 990,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, за відсутності доказів оплати відповідачем суми 76 200,61 грн заборгованості у визначені в порядку ч.2 ст. 530 ЦК України у претензії строки (вересень 2020) та станом на час розгляду справи по суті спору, суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування підтверджено наявність заборгованості у сумі 36 990,00 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3622,97 грн інфляційних втрат, 923,47 грн 3% річних за період з 30.09.2020 по 30.07.2021.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача в частині вказаних вимог, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення, оскільки останнім днем вересня 2020 є 30.09.2020, відповідно прострочення почалось з 01.10.2020.

За перерахунком суду, належними до стягнення є 3622,97 грн інфляційних втрат в межах заявлених вимог (за перерахунком суду сума інфляційних втрат є більшою) та 920,44 грн 3% річних.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем письмового відзиву на позов не подано, належними та достатніми доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано, підстав звільнення від обов`язку виконання зобов`язання зі сплати заявленої до стягнення суми не доведено.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 36 990,00 грн. основного боргу, 3622,97 грн інфляційних втрат, 920,44 грн 3% річних. В решті позову належить відмовити.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача 4000,00 грн судових витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- ордер серія АА №1126741 від 30.07.2021, виданий АБ «Горщар Сергія Васильовича» адвокату Горщар Сергію Васильовичу на представлення інтересів ФОП Матвієнко В.О. в Господарському суді міста Києва на підстав договору про надання правової допомоги № 76/21 від 26.07.2021; копію свідоцтва про право Горщар С.В. на зайняття адвокатською діяльністю серія ВЛ № 1123 від 10.04.2010;

- копію договору про надання правової допомоги № 76/21 від 26.07.2021, укладеного між позивачем (клієнтом) та Адвокатським бюро «Горщар Сергія Васильовича»;

- копію Протоколу погодження гонорару №1 від 26.07.2021 (додаток 31 до договору), відповідно до якого клієнт та АБ домовились, що адвокат надає послуги підготовки позовної заяви до Господарського суду м.Києва за позовом ФОП Матвієнко В.О. до ТОВ «Залізобуд» про стягнення дебіторської заборгованості, а клієнт сплачує послуги;

- копію Акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 27.07.2021 до договору №76/21 від 26.07.2021 на суму 4000,00 грн;

- платіжне доручення № 320 від 28.07.2021 на суму 4000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За умовами п.2 Протоколу погодження гонорару №1 від 26.07.2021 визначено, що гонорар адвоката складає 4000,00 грн.

На підтвердження надання адвокатом (адвокатським бюро) послуг з правової допомоги та прийняття клієнтом таких послуг сторони склали Акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 27.07.2021 до договору № 76/21 від 26.07.2021 на суму 4000,00 грн вартості послуг з підготовки позовної заяви до Господарського суду м.Києва за позовом ФОП Матвієнко В.О. до ТОВ «Залізобуд» про стягнення дебіторської заборгованості.

Судом встановлено, що позивач надані йому послуги оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до позову.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на надання правничої допомоги адвокатами у даній справі у заявленому розмірі 4000,00 грн, судом враховано, що розмір гонорару визначено за погодженням адвоката з клієнтом, послуги адвоката було реально надані позивачеві і це підтверджується матеріалами справи, також судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, надавши оцінку усім матеріалам справи та доводам, за відсутності заперечень та клопотання відповідача про зменшення заявлених витрат, часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правову допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи № 910/12656/21 і розмір таких витрат є обґрунтованим до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт у сумі 3 999,71 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізобуд" (03028, м.Київ,пр Науки, 42/1, корп 10 оф. 17, код 40398052) на користь Фізичної особи- підприємця Матвієнко Володимира Олеговича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 36 990 (тридцять шість тисяч деятсот дев`яносто) грн. 00 коп. основного боргу, 3622 (три тисячі шістсот двадцять дві) грн 97 коп інфляційних втрат, 920 (дев`ятсот двадцять) грн. 44 коп 3% річних, 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 83 коп витрат по сплаті судового збору, 3 999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 71 коп витрат на правничу допомогу

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак