ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 жовтня 2021 рокуСправа № 921/685/21
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровець Я.Я.
розглянувши матеріали за заявою боржника ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства, встановив наступне:
Фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у зв`язку з неможливістю погасити заборгованість в розмірі 380 729,45 грн, посилаючись на положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021, для розгляду справи №921/685/21 визначено суддю Боровця Я.Я.
Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Книга четверта Кодексу України з процедур банкрутства регулює відновлення платоспроможності фізичної особи.
Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника. Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам Кодексу України з процедур банкрутства.
Як визначено статтею 116 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом (ч.1). У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, зокрема виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду (п.3 ч.2).
Так, заявник громадянка ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області, як фізична особа із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.
Зі змісту заяви, вбачається, що у боржника наявна заборгованість перед кредиторами у розмірі 380 729,45 грн, в обґрунтування якої посилається на постанову про відкриття виконавчого провадження №21582215 від 24.09.2010 на підставі виконавчого листа Чортківського районного суду за № 2-138/10 від 05.08.2010 , за якою існує борг у розмірі 130 729,45 грн та на розписку від 01.04.2018 на суму 250 000, 00 грн.
Щодо підстав виникнення зобов"язань згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №21582215 від 24.09.2010 на підставі виконавчого листа Чортківського районного суду за № 2-138/10 від 05.08.2010, суд вказує на таке:
Так, 24.09.2010 головним державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції Ойойко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №21582215 щодо виконання виконавчого листа Чортківського районного суду за № 2-138/10 від 05.08.2010 , а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ "Надра" заборгованості у розмірі 130 729,45 грн, та якою накладено на все майно боржника, про що зазначено і у листі за № 4952/21.1-30/2 від 03.03.2021 Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ).
Однак зі змісту даного листа органу ДВС не вбачається інформації щодо стану виконавчого провадження №21582215 станом на 2021 рік, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження - 24.09.2010 і по сьогоднішній час пройшло 11 років.
При цьому, сама заявниця до заявленої заяви долучає інформацію щодо результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 08.10.2021, згідно якої вбачається, що стан виконавчого провадження №21582215 - закінчено.
Щодо підстав виникнення зобов"язань згідно розписки від 01.04.2018 на суму 250 000, 00 грн, суд зазначає наступне.
Розписка це документ, який підтверджує передачу й одержання грошей, матеріальних цінностей, документів тощо від установи чи приватної особи.
Боргова розписка сама по собі не є договором позики - це лише підтвердження такого договору.
Як визначено статтею 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1047 Цивільного кодексу України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Отже, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (станом на 2021 рік 170,00 грн).
Зі змісту розписки слідує, що сума отриманих/переданих грошових коштів становить 250 000,00 грн, тобто є більшою ніж встановлено нормами статті 1047 ЦК України.
Таким чином, дана розписка не є договором позики, а лише підтвердження такого договору.
Проте, матеріали заяви не містять договору позики між Позикодавцем та Позичальником укладеного відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Крім того, так, розписка укладається у довільній письмовій формі.
Проте, при написанні розписки варто виокремити основні реквізити, які обов"язково потрібно зазначити: дата та місце складання; прізвище, ім"я та по батькові позичальника, реквізити документа, що посвідчує його особу та місце проживання (фактичне проживання), реєстраційний номер облікової картки платника податків; прізвище, ім"я та по батькові позикодавця, реквізити документа, що посвідчує його особу та місце проживання (фактичне проживання), реєстраційний номер облікової картки платника податків; боргова сума і валюта; конкретна дата, коли борг повинен бути повернутий; підписи сторін.
Проте, як слідує із змісту розписки , остання датована "01.04.2018" проте строк повернення боргу вказано " 25.12.2008".
Отже розписка не містить дати повернення грошових коштів, оскільки зазначена дата - 25.12.2008 передує даті розписки - 01.04.2018, тобто текст розписки не вбачає моменту повернення боргу, що є обов"язковою умовою для того, щоб договір вважався укладеним .
Таким чином розписка не відповідає вимогам чинного законодавства України.
З огляду на наведене, заявником не доведено наявність розміру прострочених зобов`язань перед кредиторами, чим порушено вимоги статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства .
Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про прийняття заяви до розгляду.
Враховуючи відсутність розміру прострочених зобов"язань , а тому відсутні підстави для прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки, боржник не має права ініціювати провадження у справі про банкрутство, а тому суд дійшов висновку про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 про неплатоспроможність.
При цьому суд зауважує, що судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.
Відмова у прийнятті заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду за наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, передбачених ст. 115 Кодексу України з питань банкрутства.
Відповідно до статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі відмовляє у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо, зокрема, провадження у справі про банкрутство боржника не допускається згідно з цим Кодексом.
Про відмову у прийнятті заяви господарський суд постановляє ухвалу, яка надсилається заявнику разом із заявою та доданими до неї документами.
Керуючись ст. ст. 37, 113, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу підписано "11" листопада 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець