ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
18.11.2021 Справа № 5006/27/69б/2012 (905/2158/21) Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали
заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову
в межах справи № 5006/27/69б/2012 (905/2158/21)
за позовом ОСОБА_1
до відповідача - 1 Малого приватного підприємства "Галакс"
до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю спільне
українсько-польське підприємство Регалс
про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання вчинити певні дії
в межах справи №5006/27/69б/2012
про банкрутство Малого приватного підприємства "Галакс"
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, заявниця вказує на те, що до господарського суду поданий позов про скасування рішення про державну реєстрацію прав №46251812 від 02.04.2019, державного реєстратора Строчкіна Вадима Юрійовича стосовно права власності Малого приватного підприємства "Галакс" на адміністративну будівлю літери Н1-1, Н3-1, загальною площеб 8080,1 кв.м, за адресою, Донецька область. М. Маріуполь, вулиця Фонтанна, 70.
Мотивом для звернення до суду з вказаним позовом є те, що ОСОБА_1 стало відомо, що арбітражний керуючий Новик Є.М. - ліквідатор у справі №5006/27/69б/2012 про банкрутство Малого приватного підприємства "Галакс" намагається продати зазначене нерухоме майно на торгах Українській Універсальній Біржі (лот: UA-PS-2021-07-02-000029-1).
На підтвердження вжиття ліквідатором Малого приватного підприємства «Галакс» заходів щодо продажу нерухомого майна, заявниця надає оголошення на сайті Української універсальної біржі за липень 2021.
Розглянувши вказану заяву, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.
Тобто, за приписами господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2019 у справі №904/3168/19 вказав, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.
Крім того, вжиті заходи забезпечення позову не повинні блокувати господарську діяльність підприємств, не повинні порушувати права інших контрагентів підприємств, до яких вживаються такі заходи, не мають порушувати прав суб`єктів господарювання щодо вільного укладення господарських договорів.
Аналогічної правової позиції щодо необхідності врахування судами зв`язку змісту порушеного права та інтересу зі способом та наслідками забезпечення позову дотримується Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі №911/1721/20.
З матеріалів справи № 5006/27/69б/2012 (905/2158/21) вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Малого приватного підприємства Галакс про скасування державної реєстрації права власності Малого приватного підприємства "Галакс" на адміністративну будівлю літера Н-1 з прибудовими літ. Н1-1, Н3-1 загальною площею 8080,1 кв. м, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , яка раніше належала та була зареєстрована за ТОВ СП «Регалс».
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.05.2012 порушено справу №5006/27/69б/2012 про банкрутство Малого приватного підприємства Галакс.
Постановою Господарського суду Донецької області від 31.05.2012 у справі №5006/27/69б/2012 боржника Малого приватного підприємства "Галакс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії - Симонова А.Л.
У зв`язку з проведенням на території міста Донецька та Донецької області антитерористичної операції матеріали справи №5006/27/69б/2012 були втрачені.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.12.2016 частково відновлено за наявними документами втрачену справу №5006/27/69б/2012 про банкрутство Малого приватного підприємства Галакс на стадії ліквідаційної процедури.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.07.2013 по справі №905/1921/13, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2013 позовні вимоги Малого приватного підприємства "Галакс" до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-польського підприємства "Регалс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про розірвання договору купівлі продажу будівлі, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Фонтанна, будинок № 70 (адміністративна будівля літ Н-4 з прибудовами літ Н1-1, Н3-1, загальною площею 8080,1 кв. м), який посвідчений Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, Дубровською О. А., зареєстрований в реєстрі за № 2658, задоволено в повному обсязі.

Розірвано договір купівлі-продажу будівлі, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Фонтанна, будинок № 70 (адміністративна будівля літ Н-4 з прибудовами літ Н1-1, Н3-1, загальною площею 8080,1 кв. м), який посвідчений Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, Дубровською О.А., зареєстрований в реєстрі за № 2658, укладений між Малим приватним підприємством «Галакс» (адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Енгельса, 60, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польське підприємство «РЕГАЛС» (адреса: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Ткачова, 57, ).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.10.2013 по справі №905/6820/13 зустрічні позовні вимоги Малого приватного підприємства Галакс до відповідача Фізичної особи-підприємця Подорванова Станіслава Анатолійовича про визнання за Малим приватним підприємством "Галакс" право власності на будівлю, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул.Фонтанна,70 (адміністративна будівля літ Н-4 з прибудовами літ Н1-1, Н3-1, загальною площею 8080,1 кв.м.) задоволені.

Визнано за Малим приватним підприємством Галакс () право власності на будівлю, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул.Фонтанна,70 (адміністративна будівля літ Н-4 з прибудовами літ Н1-1, Н3-1, загальною площею 8080,1 кв.м.).

Рішенням Господарського суду Донецького області від 04.08.2020 року по справі №5006/27/696/2012 (905/748/20) позовні вимоги Малого приватного підприємства Галакс в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича до відповідача 1 Приватного підприємства Дімітріус, відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання, до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польське підприємство Регалс про визнання недійсними результатів аукціону від 11.07.2012 та витребування майна із незаконного чужого володіння були задоволені повністю.

Визнано недійсними результати аукціону, що відбувся 11.07.2012 з продажу майна банкрута Малого приватного підприємства Галакс (ідентифікаційний код 13537629), а саме:

нежитлової будівлі, загальною площею 3527,3 кв. м., (основна будівля, А-4, прибудова, А3- 1), що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нільсена Архітектора (колишня назва - вулиця Енгельса), будинок 60.

адмінстративної будівлі, загальною площею - 8 080,1 кв. м., літ. А-4, площадка літ. А, прибудова літ. А3 -1м, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Фонтанна, будинок 70.

Витребувано із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Спецторгобладнання на користь Малого приватного підприємства ГАЛАКС нерухоме майно - нежитлову будівля загальною площею 3527,3 кв. м., (основна будівля, А-4, прибудова, А3-1), що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нільсена Архітектора (колишня назва вулиця Енгельса), будинок 60, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державном реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 23. що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю СПЕЦТОРГОБЛАДНАННЯ.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 року у справі №5006/27/69б/2012 (905/748/20) залишено без задоволення апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторгобладнання» та Приватного підприємства «Дімітріус» на рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2020 року, а рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.05.2021 у справі №5006/27/69б/2012 (905/748/20) касаційну скаргу Приватного підприємства "Дімітріус" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Донецької області від 04.08.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2020 у справі № 5006/27/69б/2012 (905/748/20) залишено без змін.

Враховуючи те, що Мале приватне підприємство "Галакс" перебуває на стадії ліквідаційної процедури, до обов`язків ліквідатора відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства відноситься здійснення реалізації майна банкрута та задоволення вимог кредиторів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 63 Кодексу України з процедур банкрутства після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Згідно ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Проте, з наявних матеріалів справи 5006/27/69б/2012 не вбачається, що ОСОБА_1 зверталася з кредиторськими вимогами до боржника - Малого приватного підприємства Галакс.

Окрім того, як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви, остання просить суд скасувати держану реєстрацію права власності на нерухоме майно з відповідним відновленням записів про право власності спірної нерухомості за Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-польське підприємство «Регалс», а не за позивачкою. Разом з тим, позивачка у заяві про забезпечення позову жодним чином не пояснює пов`язаність предмету позову із заходами забезпечення позову та прав (охоронюваних інтересів) самої позивачки.

Також, подана заява про забезпечення позову не містить конкретних фактів та обставин, які свідчили б про існування реальної загрози порушення прав заявниці, реального існування ризиків створення Малим приватним підприємством «Галкс» перешкод правосуддю, та ґрунтується виключно на припущеннях.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Проте, за висновками суду, обставини, покладені заявницею в обґрунтування поданої заяви не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову, а також такі заходи не можуть вважатись адекватними та співмірними.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявницею у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів саме ОСОБА_1 , за захистом яких остання звернулась до суду.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням доведеності, розумності і співмірності його вимог стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (18.11.2021) та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у порядку та строки передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.М. Огороднік