ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

16.11.2021м. ДніпроСправа № 904/8699/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Зіраат Банк Монтенегро", м. Подгориця Чорногорія

про визнання недійсним договору іпотеки від 26.05.2021

Суддя Рудь І.А.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК Актив" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" з позовом від 29.10.2021 № б/н, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІК Актив" та Акціонерним товариством "Зіраат Банк Монтенегро" 26.05.2021, посвічдений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., реєстровий номер 934, з одночасним припиненням права іпотеки Акціонерного товариства "Зіраат Банк Монтенегро" на комплекс будівель та споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, номер запису про іпотеку 42160837, номер запису про обтяження 42160753.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірного договору іпотеки від імені позивача на підставі Статуту діяв директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Актив" - Колчеданцев Юрій Олександрович, проте, товариством було виявлено, що договір іпотеки укладено помилково, без наявності у директора відповідних повноважень для вчинення таких дій, а саме: без належним чином оформленого рішення Загальних зборів учасників ТОВ "ІК Актив", у зв`язку з чим такий договір підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду від 08.11.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю"ІК Актив" протягом семи днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, надавши до суду докази на підтвердження направлення на адресу Акціонерного товариства "Зіраат Банк Монтенегро" позовної заяви від 29.10.2021 № б/н з додатками.

11.11.2021через систему "Електронний суд" позивачем до суду подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

12.11.2021 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову від 12.11.2021, відповідно до якої просив суд:

- вжити заходів забезпечення позову та заборонити Акціонерному товариству "Зіраат Банк Монтенегро" вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну власника комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 40008583, в тому числі заборонити звертати стягнення шляхом набуття права власності на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку", відчужувати предмет іпотеки третім особам на підставі статті 38 Закону України "Про іпотеку", відступати на користь третіх осіб права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.05.2021;

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні, щодо майна - комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, в тому числі спрямовані на зміну власника майна.

В обгрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову зазначає, що за договором іпотеки від 26.05.2021, в забезпечення зобов`язань компанії ТЮРККАН ЯГ САНАЇ ВЕ ТІКАРЕТ АНОНІМ СІРКЕТІ перед відповідачем за короткостроковою кредитною угодою від 21.01.2021 № 00-410-0600047.7 в іпотеку четвертої черги передано належне позивачу нерухоме майно - комплекс будівель та споруд загальною площею 59 652,00 кв.м., які входять до складу єдиного майнового комплексу - маслоекстакційного заводу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, № 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, номер запису про право власності 40008583 від 29.12.2020. Зважаючи на наявність спору щодо дійсності договору іпотеки, за результатами якого у випадку задоволення позовних вимог договір іпотеки може бути визнаний недійсний, позивач вважає, що існує об`єктивна необхідність у тимчасових забезпечувальних заходах шляхом встановлення заборони відповідачу звертати стягнення до прийняття рішення у справі.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

За змістом ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 цієї статті Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст. ст. 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Суд зауважує, що оскільки у даній справі позивач звернувся з немайновими позовними вимогами про визнання недійсним договору іпотеки від 26.05.2021, судове рішення у разі задоволення цих вимог не вимагатиме примусового виконання. В даному випадку, як підстава вжиття заходів забезпечення позову мають досліджуватись обставини, що свідчать про те, що невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Такої ж правої позиції дотримується об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Позивач просить суд заборонити Акціонерному товариству "Зіраат Банк Монтенегро" вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну власника комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", в тому числі заборонити звертати стягнення шляхом набуття права власності на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку", відчужувати предмет іпотеки третім особам на підставі статті 38 Закону України "Про іпотеку", відступати на користь третіх осіб права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.05.2021; заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні, щодо майна - комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, в тому числі спрямовані на зміну власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

З аналізу наведеної норми вбачається, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

Господарський суд зазначає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті зупинити вчинення дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин. Зокрема, відчуження майна в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві чи відступлення на користь третіх осіб права іпотекодержателя зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, ініціювати процедуру захисту свого права як власника нерухомого майна, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на позивача буде неправомірним.

При цьому, заявлений захід забезпечення позову, виходячи зі змісту заявлених вимог, не є тотожним самим заявленим позовним вимогам.

Господарський суд зауважує, що можливість відчуження спірного майна в порядку звернення стягнення на предмет іпотеку в позасудовому порядку та право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки прямо передбачені статтями 37-38 Закону України "Про іпотеку".

Отже у разі, якщо до закінчення розгляду справи Акціонерним товариством "Зіраат Банк Монтенегро" у позасудовому порядку буде звернуто стягнення на предмет іпотеки та/або передано предмет іпотеки третім особам, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить або взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

За таких обставин, збереження спірних правовідносин в існуючому на сьогоднішній день стані буде спрямовано в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів як їх існуючих учасників, так і потенційно можливих учасників, які виникнуть під час вирішення спору, адже попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат у випадку подальшого відчуження комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції" № 475/97- ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4,7, 11 до Конвенції.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд виходить із того, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Незастосування заходів забезпечення позову може призвести до того, що права позивача не буде захищено, навіть у разі задоволення позову, в той час як застосування вказаних заходів забезпечення позову може цьому завадити.

За встановлених обставин, враховуючи предмет позову, на думку суду, заявлений позивачем спосіб забезпечення позову є адекватним, співрозмірним та обґрунтованим, у зв`язку із чим заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК Актив" про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Акціонерному товариству "Зіраат Банк Монтенегро", яке є юридичною особою, створеною за законодавством Чорногорії, реєстраційний номер у Чорногорії - 4-0009453/016, податковий ідентифікаційний номер 03048136) вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну власника комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ІК Актив", в тому числі заборонити звертати стягнення шляхом набуття права власності на підставі статті 37 Закону України "Про іпотеку", відчужувати предмет іпотеки третім особам на підставі статті 38 Закону України "Про іпотеку", відступати на користь третіх осіб права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.05.2021;

- заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні, щодо майна - комплексу будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, в тому числі спрямовані на зміну власника майна.

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження має статус виконавчого документа.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 16.11.2021.

Ухвала як виконавчий документ підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання - до 17.11.2024.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК Актив" (50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, буд. 3; ідентифікаційний код 36208668).

Боржники:

- Акціонерне товариство "Зіраат Банк Монтенегро" (81000, Чорногорія, м. Подгориця, вул. Слободе, буд. 84, реєстраційний номер у Чорногорії - 4-0009453/016, податковий ідентифікаційний номер 03048136);

- Суб`єкти державної реєстрації, визначені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", зокрема, але не виключно, службові та посадові особи Міністерства юстиції України, державні реєстратори, приватні та державні нотаріуси, які здійснюють діяльність на території України та інші суб`єкти, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-які інші особи, наділені функціями державного реєстратора.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь