ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Справа № 915/1023/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю сторін:

від позивача (представника позивача) Філевський Р.М.,

від відповідача (представника відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Турчановича Євгена Валерійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20; )

про: визнання укладеною додаткової угоди

Фізична особа-підприємець Турчанович Євген Валерійович звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 02.07.2021, в якій просить суд визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі від 27.06.2014 з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне.

27.06.2014 між Миколаївською міською радою та фізичною особою-підприємцем Турчановичем Є.В. було укладено договір оренди землі №10527, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 9 кв.м. (кадастровий номер земельної ділянки :04:076:0002) для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного торгового кіоску по вул. Нагірній - ріг вул. Космонавтів, без оформлення права власності на нерухоме майно. Договором про зміни №12-19 від 12.02.2019 до договору оренди землі, дію договору продовжено на один рік - до 19.10.2019 та внесено інші зміни до його істотних умов. Позивач зазначає, що протягом всього строку дії договору і до моменту звернення до суду з даним позовом позивач (орендар за договором) належно та добросовісно виконував свої зобов`язання за згаданим договором. 06.09.2019 ФОП Турчанович Є.В. звернувся до відповідача з листом та додатковою угодою та просив поновити зазначений договір оренди землі. Проте від Миколаївської міської ради відповіді не надійшло, жодного рішення про поновлення договору оренди землі прийнято не було. Вказує, що позивач продовжує користуватись земельною ділянкою, своєчасно і в повному обсязі сплачує орендну плату. Листом від 13.05.2021 виконавчий комітет Миколаївської міської ради повідомив позивача, що у зв`язку з внесенням змін до статті 33 Закону України Про оренду землі у міського голови відсутні повноваження підписувати додаткову угоду про поновлення договору оренди, а питання укладення договору оренди землі на новий строк може бути вирішено шляхом прийняття рішення Миколаївської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1023/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.08.2021, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 10.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 02.09.2021 та зобов`язано представника позивача вручити ухвалу повідомлення відповідачу, докази отримання ухвали відповідачем надати до суду.

13.08.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 13.08.2021 на виконання ухвали суду від 10.08.2021, з доказами отримання ухвали відповідачем.

16.08.2021 до суду від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

20.08.2021 до суду відповідача надійшов відзив б/н на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач, зокрема, зазначає, що позивачем до позовної заяви не долучено опис дозвільної справи, що не дає можливість з`ясувати, чи додавав орендар до заяви про поновлення договору оренди землі проект додаткової угоди, як того вимагає ст. 33 Закону України Про оренду землі, та які умови були зазначені в проекті додаткової угоди. За твердженнями відповідача, позивачем не доведено дотримання процедури поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той строк, передбаченого ст. 33 Закону України Про оренду землі.

У відзиві на позовну заяву відповідач також просить суд поновити строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.09.2021 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника за наявними матеріалами у справі.

Ухвалою суду від 02.09.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 04.10.2021.

04.10.2021 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

Ухвалою суду від 04.10.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2021.

01.11.2021 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

27.06.2014 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Турчановичем Євгеном Валерійовичем (орендар) було укладено Договір оренди землі №10527 (далі Договір), у відповідності до умов якого Миколаївська міська рада на підставі рішення №39/58 від 25.04.2014 продовжила ФОП Турчановичу Є.В. оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного торговельного кіоску по вул. Нагірній ріг вул. Космонавтів, без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно /Ленінський район/ (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 2.1-2.2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 9 кв.м. (за функціональним призначенням землі комерційного використання), без права передачі її в суборенду (кадастровий №:04:076:0002); на земельній ділянці знаходиться торговельний кіоск.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №39-01 від 16.01.2012 становить 7286,22 грн. (п. 2.4 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору, Договір діє до 25.04.2017. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця.

Відповідно до п.п. 4.1-4.2 Договору, за оренду земельної ділянки орендар сплачу орендну плату у грошовій формі. Розмір орендної плати. Річна орендна плата за земельну ділянку (9 кв.м.) встановлюється у розмірі 5 % від її нормативно грошової оцінки, де: нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 7286,22 грн. Виходячи з цього, розмір річної орендної плати за цим Договором складає 364,31 грн.

Згідно п. 9.1 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 9.2 Договору, орендодавець зобов`язаний, передати у користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, та придатному для використання за цільовим призначенням.

У відповідності до п. 12.6 Договору, продовження строку оренди (поновлення Договору):

- орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку оренди (поновлення договору). У цьому разі орендар повинен за 6 місяців до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію;

- у разі продовження строку оренди (поновлення договору) його умови можуть бути змінені, з урахуванням змін у законодавстві тощо на дату продовження цього Договору.

Договір зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №10527 від 27.06.20214.

27.06.2014 сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 15), у відповідності до якого орендодавець на підставі рішення міської ради №39/58 від 25.04.2014 передав, а орендар у день укладення договору прийняв в оренду земельну ділянку для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного торговельного кіоску по вул. Нагірній ріг вул. Космонавтів. Загальна площу земельної ділянки складає 9 кв.м. Місце розташування земельної ділянки, що передається в оренду, зазначене на плані земельної ділянки, що є невід`ємною частиною договору оренди землі. Уся територія знаходиться у придатному для її використання стані.

12.02.2019 сторонами було підписано Договір про зміни №12-19 до Договору (а.с. 21-22), що зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів про зміни до договорів оренди землі вчинено запис №12-19 від 12.02.2019, про нижчевикладене:

- На підставі рішення Миколаївської міської ради №42/361 від 19.10.2018 щодо продовження оренди земельної ділянки площею 9 кв.м. (кадастровий номер :04:076:0002) для подальшого обслуговування торговельного кіоску по вул. Нагірній ріг вул. Космонавтів /Інгульський район/, без оформлення права власності на нерухоме майно, в Договір внести такі зміни, зокрема:

1.1. Пункт 3.1 Договору викласти в такій редакції:

Дія договору продовжується на 1 (один) рік до 19.10.2019. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення Договору на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку цього Договору;

1.2. Пункт 7.1 Договору викласти в такій редакції:

У разі закінчення строку оренди Орендар зобов`язаний не пізніше ніж за місяць до спливу строку цього Договору письмово повідомити Орендодавця про намір поновити договір. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі додати проект додаткової угоди. При цьому орендна плата за землю вноситься Орендарем у повному обсязі до поновлення Договору. У разі порушення строку звернення земельна ділянка передається в оренду на загальних підставах.

У випадку ухилення від виконання зобов`язання Орендаря щодо направлення до Орендодавця листа-повідомлення з проектом додаткової угоди та нездійснення плати після спливу строку договору; у разі ухилення від укладення договору на новий строк; за наявності заперечень Орендаря або Орендодавця щодо поновлення договору; у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку вільну від будівель та споруд за актом приймання-передачі, звільнивши її за власний рахунок, без відшкодування Орендодавцем витрат Орендаря, у тому числі вартості майна, з приведенням земельної ділянки у стан, придатний для подальшого використання;

1.6. В тексті договору замість слів за шість місяців читати не пізніше ніж на місяць.

06.09.2019 позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою (листом-повідомлення) про поновлення договору оренди землі з додатками, зокрема, підписану з боку орендаря додаткову угоду до Договору у двох примірниках (а.с. 52).

Крім того, позивачем подано Управлінню земельних ресурсів Миколаївської міської ради за вх. №02-19/4372, що додатково зареєстрована у відділі Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за №000865 від 26.12.2019, лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі (укладення додаткової угоди), яка містить додаток, а саме, підписану з боку орендаря додаткову угоду до Договору у двох примірниках (а.с. 57-58).

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради листом №3086/02.07.01-40/14/21 від 13.05.2021 повідомив позивача, що у зв`язку з внесенням змін до ст. 33 Закону України Про оренду землі у міського голови відсутні повноваження підписувати додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Позивач вважає, що відповідно до вимог статті 33 Закону України Про оренду землі дія договору оренди земельної ділянки поновлена на той самий строк і на тих самих умовах, на яких цей договір був укладений. Позивач просить врахувати, що ним дотримано процедуру поновлення договору оренди землі, визначену статтею 33 Закону України Про оренду землі, однак відповідач в порушення вимог даної статті у місячний термін не надав відповіді на подану заяву та не повідомив про будь-яке рішення, прийняте за результатом розгляду заяви позивача.

Згідно ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України унормовано, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до ст. 8 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 3 ст. 792 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1, 2 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини перша та дев`ята статті 93 ЗК України).

Поняття договору оренди землі визначено ст. 13 Закону України "Про оренду землі", за приписами якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Порядок поновлення договору оренди земельної ділянки на момент виникнення спірних правовідносин визначався ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка мала назву Поновлення договору оренди землі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33 цього Закону).

Згідно ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 зазначеного Закону).

При цьому ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 8, 9 ст. 33 вказаного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що ст. 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець на той час ототожнював поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої ч. 1-5, так і для підстави, передбаченої ч. 6 цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч. 2 ст. 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди.

Мета такого повідомлення - запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк).

Необхідно також наголосити, що таке звернення повинно бути вчинене у строк встановлений самим договором оренди, проте не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди.

Така конструкція цієї статті передбачає, що у випадку відсутності домовленості між сторонами договору щодо такого строку та незакріплення останнього в договорі, цей строк визначено нормативно - не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Таким чином, перевагу має договірний строк, визначений та встановлений сторонами в договорі оренди землі, оскільки відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Аналогічна правова позиція викладене в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 915/1003/20.

Орендодавець, розглянувши у місячний строк таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення такого договору шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або надсиланню листа-повідомлення про наявність заперечень щодо такого поновлення договору має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проєкт додаткової угоди.

Факт порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таку правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц.

Вказану позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19.

Так, у п. 28, 29 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що 28. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважаючи за потрібне відступити від її висновків, викладених у постановах від 22.09.2020 року у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18. Підставою для відступу вважав те, що поновлення договору оренди землі згідно з ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV є автоматичним продовженням вказаного договору на той самий строк і на тих самих умовах, які сторони погодили під час його укладення, без необхідності повідомляти орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі, а також надсилати проєкт додаткової угоди; таке поновлення не вимагає прийняття орендодавцем відповідного рішення, оскільки земельні правовідносини сторони вже врегулювали під час передання земельної ділянки й укладення договору оренди землі, а подальше регулювання закон передбачив у вигляді поновлення цього договору.

29. Велика Палата Верховного Суду, враховуючи, зокрема, внесені згідно із Законом № 340-IX зміни до Закону № 161-XIV (доповнення його ст. 32-2 Поновлення договорів оренди землі та викладення ст. 33 у новій редакції з назвою Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк) і до Земельного кодексу України, доповнення його ст. 126-1 Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови), вважає, що відсутні вагомі підстави для відступу від її висновку стосовно застосування ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV у редакції, яка існувала до її зміни згідно із Законом № 340-IX. Процедура поновлення договору оренди землі та процедура укладення такого договору на новий строк справді мали би відрізнятися, причому у разі поновлення договору мав би існувати спеціальний порядок державної реєстрації права оренди на новий строк. Але ст. 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX вимагала від орендаря саме для поновлення договору оренди землі завчасно надіслати орендодавцеві повідомлення про таке поновлення з проєктом відповідної додаткової угоди, а спеціального порядку державної реєстрації права оренди на новий строк законодавство не передбачало.

Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що ст. 33 Закону України Про оренду землі прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар (п. 34 постанови).

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі (п. 35 постанови).

У постанові Великої Палата Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19 також було роз`яснено, що ч. 5 та ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлювали загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

- за загальним правилом, викладеним у ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду;

- спеціальне правило, викладене у ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11 ст. 33 Закону України Про оренду землі).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (ст. 125 Земельного кодексу України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, є автоматичною пролонгацією орендних правовідносин.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів:

- Орендар належно виконує його обов`язки за договором;

-Орендар повідомив орендодавця в установлені законом строки (у строк, встановлений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі) про намір поновити договірні відносини на новий строк;

- До листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі;

- Орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди його не розглянув;

- Орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою;

- Орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору.

Судом установлено, що згідно Договору про зміни до №12-19 від 12.02.2019 до договору оренди землі №10527, строк дії договору визначено до 19.10.2019, позивач до закінчення строку дії договору, а саме не пізніше ніж за місяць до спливу строку, повідомив відповідача про свій намір поновити договір оренди землі разом з проектом додаткової угоди 06.09.2019, тобто в межах строку передбаченого п.3.1 та п.7.1. договору оренди (зі змінами внесеними договором про зміни № 12-19 п.1.1 та п.1.2. Договору про зміни); позивач як орендар земельної ділянки належно виконує свої обов`язки за договором оренди; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець у місячний строк письмово не повідомив орендаря про заперечення в поновленні договору оренди.

Тобто, позивач дотримався вимог, встановлених ст. 33 Закону України «Про оренди землі», а саме: - орендар належно виконує його обов`язки за договором, що не спростовано відповідачем; - орендар 06.09.2019 повідомив орендодавця в установлений договором строк про намір поновити договірні відносини на новий строк та до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди його не розглянув; - орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, що не заперечується відповідачем; - орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позивач у повному обсязі дотримався передбаченого законодавством алгоритму дій орендаря з метою поновлення договору оренди землі.

Одночасно згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ

Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях статті 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» суд постановив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного 1 строку.

При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Відповідно до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Судовий збір у сумі 2270,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі від 27.06.2014, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 27.06.2014 за №10527, з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору оренди землі № 10527 від 27.06.2014

м. Миколаїв «__»_______20__року

Миколаївська міська рада, в особі _____________________________________,

який діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про оренду землі, іменована далі за текстом Орендодавець, з одного боку, і фізична особа-підприємець Турчанович Євген Валерійович, іменований далі по тексту Орендар, з іншого боку, разом іменовані «сторони», а кожна окремо - Сторона, уклали цю додаткову угоду до Договору оренди землі від 27.06.2014, зареєстрованому у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 27.06.2014 за №10527, про викладене нижче.

1. Сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі від 27.06.2014, зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 27.06.2014 за №10527, на істотних умовах та на строк, зазначених у самому договорі та змінах до нього.

2. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 27.06.2014, зареєстрованому у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 27.06.2014 за №10527, підписана Сторонами в двох автентичних примірниках і набирає чинності з моменту її підписання обома Сторонами.

Реквізити та підписи Сторін

Орендодавець:Орендар:
Миколаївська міська радаФізична особа-підприємець Турчанович Євген Валерійович
Ідентифікаційний код: НОМЕР_2 АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3
__________________________________ М.П.ФОП ______________ Є.В. Турчанович

3. Стягнути з Миколаївської міської ради (через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ) на користь Фізичної особи підприємця Турчановича Євгена Валерійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2270,00 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

У зв`язку з непрацездатністю судді повний текст рішення складено та підписано суддею 12.11.2021.

Суддя Н.О. Семенчук