РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.11.2021Справа № 910/13484/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія", Донецька обл., Лиманський р-н, с.Олександрівка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд", м. Київ

про стягнення 1 682 716,55 грн, -

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Багатогалузеве фермерське господарство "Вікторія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" про стягнення 1 682 716,55 грн, з яких основний борг в сумі 1 590 757,69 грн, штраф в розмірі 79 537,88 грн, пеня в розмірі 10 459,77 грн, 1961,21 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором №2005-21/044 від 20.05.2021 в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою від 18.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.09.2021.

27.08.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшли заява представника Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" про участь у судовому засіданні 15.09.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Вказане клопотання було задоволено судом.

15.09.2021 судом було відкладено підготовче засідання на 20.10.2021.

29.09.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшли заява представника Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" про участь у судовому засіданні 20.10.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Вказане клопотання було задоволено судом.

20.10.2021 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2021.

23.10.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшли заява представника Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" про участь у судовому засіданні 17.11.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке було задоволено судом.

Представник позивача у судове засідання 17.11.2021 не з`явився, проте, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Одночасно, судом враховано, що 16.11.2021 представником заявника було подано клопотання про розгляд справи без участі представника Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія".

Відповідач у судове засідання 17.11.2021 не з`явився, відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, проте, про розгляду справи був повідомлений належним чином з урахуванням наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.06.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01133, місто Київ, Бульвар Лесі Українки, будинок 30, літера В.

Конверт з ухвалою суду було повернуто із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Наразі, з огляду на неявку представників сторін, суд зазначає таке.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, за висновками суду, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 17.11.2021.

В судовому засіданні 17.11.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2021 між Багатогалузевим фермерським господарством "Вікторія" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" (постачальник) було укладено договір поставки №2005-21/044, за умовами п.1.1 постачальник зобов`язується в порядку та умовах, визначених у цьому договорі, передати, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та своєчасно оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: зернові, бобові та олійні культури.

Пунктом 2.2 договору №2005-21/044 від 20.05.2021 загальна сума договору визначається виходячи з суми всіх специфікацій, підписаних протягом терміну дії цього договору.

У п.2.1 договору №2005-21/044 від 20.05.2021 вказано, що покупець оплачує товар за ціною та на умовах, вказаних в специфікації, підписані сторонами.

За умовами п.2.2 договору оплата за товар, що поставляється за цим договором, здійснюється покупцем в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У п.п.2.1, 2.2 специфікації №1 до договору №2005-21/044 від 20.05.2021 вказано, що покупець зобов`язаний оплатити 86% від вартості поставленого товару протягом 5 банківських днів з моменту отримання документів: договір - факсова копія або сканована копія по електронній пошті; рахунок-фактура - факсова копія або сканована копія по електронній пошті; видаткова накладна - факсова копія або сканована копія по електронній пошті. Покупець зобов`язаний сплатити 14% від вартості поставленого товару протягом 5 банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 5.2 договору №2005-21/044 від 20.05.2021 передбачено, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення.

У п.5.3 договору вказано, що у випадку несплати або несвоєчасної сплати за товар у строк, що перевищує 10 робочих днів від кінцевого розрахунку, визначеного цим договором, покупець виплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 20.05.2022.

Суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договір №2005-21/044 від 20.05.2021 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №2005-21/044 від 20.05.2021 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з поставки товару.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №2005-21/044 від 20.05.2021 Багатогалузевим фермерським господарством "Вікторія" було поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" - прийнято товар на загальну суму 1 690 757,69 грн, а саме згідно видаткової накладної №12 від 21.05.2021 на суму 552 209,90 грн, №13 від 24.05.2021 на суму 592 736,89 грн та №14 від 25.05.2021 на суму 545 810,90 грн.

На виконання умов специфікації до договору №2005-21/044 від 20.05.2021 супровідними листами №30 від 06.07.2021 та №30/1 від 19.07.2021 позивачем було направлено копії договору, видаткових накладних, рахунків-фактур.

Одночасно, згідно представлених до матеріалів справи квитанцій Багатогалузевим фермерським господарством "Вікторія" було зареєстровано за наслідками здійснення господарських операцій з поставки товару податкові накладні №1 від 21.05.2021, №2 від 24.05.2021 та №3 від 25.05.2021.

Проте, за поясненнями позивача, відповідачем було лише частково внесено оплату за поставлений товар, а саме перераховано 100 000 грн згідно платіжного доручення №14 від 31.05.2021.

Внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" утворилась заборгованість в розмірі 1 590 757 грн, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, 3% річних та звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України).

Як вказувалось вище, у п.2.1 договору №2005-21/044 від 20.05.2021 вказано, що покупець оплачує товар за ціною та на умовах, вказаних в специфікації, підписаній сторонами.

У п.п.2.1, 2.2 специфікації №1 до договору №2005-21/044 від 20.05.2021 зазначено, що покупець зобов`язаний оплатити 86% від вартості поставленого товару протягом 5 банківських днів з моменту отримання документів: договір - факсова копія або сканована копія по електронній пошті; рахунок-фактура - факсова копія або сканована копія по електронній пошті; видаткова накладна - факсова копія або сканована копія по електронній пошті. Покупець зобов`язаний сплатити 14% від вартості поставленого товару протягом 5 банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом було встановлено, що на виконання умов специфікації до договору №2005-21/044 від 20.05.2021 супровідними листами №30 від 06.07.2021 та №30/1 від 19.07.2021 позивачем було направлено копії договору, видаткових накладних, рахунків-фактур.

Одночасно, згідно представлених до матеріалів справи квитанцій Багатогалузевим фермерським господарством "Вікторія" було зареєстровано за наслідками здійснення господарських операцій з поставки товару податкові накладні №1 від 21.05.2021, №2 від 24.05.2021 та №3 від 25.05.2021.

Отже, виходячи з умов договору №2005-21/044 від 20.05.2021, суд дійшов висновку, що строк оплати поставного позивачем згідно видаткових накладних №12 від 21.05.2021 на суму 552 209,90 грн, №13 від 24.05.2021 на суму 592 736,89 грн та №14 від 25.05.2021 на суму 545 810,90 грн, настав.

Проте, з матеріалів справи вбачаться, що покупцем було лише частково оплачено поставлений товар, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 1 590 757,69 грн.

Наразі, суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, вступереч наведеного, відповідачем обставин, які повідомлено позивачем, не спростовано, доказів відсутності заборгованості з оплати отриманого товару не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо задоволення позову Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" в частині стягнення основного боргу в сумі 1 590 757,69 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 79 537,88 грн, пені в розмірі 10 459,77 грн та 1961,21 грн 3% річних суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 5.2 договору №2005-21/044 від 20.05.2021 передбачено, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення.

У п.5.3 договору вказано, що у випадку несплати або несвоєчасної сплати за товар у строк, що перевищує 10 робочих днів від кінцевого розрахунку, визначеного цим договором, покупець виплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

Одночасно, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на порушення відповідачем строків оплати поставеного у травні 2021 товару, позивачем нараховано за період з 30.07.2021 по 13.08.2021 та заявлено до стягнення пеню в розмірі 10 459,77 грн та 1961,21 грн 3% річних. Одночасно, виходячи з прострочення понад 10 робочих днів, постачальником також нараховано штраф в розмірі 79 537,88 грн.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги в частині стягнення штрафу, пені та нарахувань, що передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 145, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" про стягнення 1 682 716,55 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд" (01133, місто Київ, Бульвар Лесі Українки, будинок 30, літера В, ) на користь Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" (84433, Донецька обл., Лиманський р-н, село Олександрівка, вул.Шевченка, 55а, ) основний борг в сумі 1 590 757 (один мільйон п`ятсот дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн 69 коп., штраф в сумі 79 537 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять сім) грн 88 коп., пеню в розмірі 10459 (десять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн 77 коп., 3% річних в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн 21 коп. та судовий збір в розмірі 25 240 (двадцять п`ять тисяч двісті сорок) грн 75 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18.11.2021.

Суддя В.В. Князьков