РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2021 Справа № 910/7754/21

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кузня Вакули"

про стягнення 383 797,55 грн

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Бортнюк М.В.

За участю представників:

від позивача Мінко А.В. (адвокат за ордером від 20.07.2021 серія АІ № 1134129);

від відповідача не з`явилися;

від третьої особи не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 272 569,86 грн (13 200 грн заборгованості з орендної плати, 3 468,83 грн інфляційних втрат, 161 985,00 грн пені, 5 463,03 грн 36% річних, 22 553 грн заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії, 66 000 грн неустойки за користування об`єктом оренди).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення від 01.01.2020 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналу кожного письмового доказу, копія якого додана до позовної заяви.

08.06.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Серед іншого, позивач зазначив, що Договір укладався з ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем. Оскільки 18.03.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення діяльності фізичної особи-підприємця (код НОМЕР_1 ), позивачем визначено в заяві про усунення недоліків позовної заяви відповідачем фізичну особу ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 постановлено звернутися до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Відділ) з запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи, зобов`язано Відділ надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1

22.06.2021 через відділ діловодства суду від Відділу надійшла відповідь на запит, в якому повідомлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 20.07.2021.

19.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли такі документи: відзив на позовну заяву; клопотання про поновлення процесуального строку на подання процесуальних документів по суті справи; клопотання про надання часу на отримання виписок із банку; клопотання про залучення належного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кузня Вакули» (далі - Товариство); клопотання про виклик свідка ФОП ОСОБА_3 (позивача), клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 ; заява про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 20.07.2021 судом оголошено протокольну ухвалу про: відмову у задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка ФОП ОСОБА_3 (позивача), з огляду на відсутність письмової заяви свідка з наданням згоди позивача на допит її як свідка відповідно до вимог статті 88 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); відмову в задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка ОСОБА_2 , з огляду на відсутність нотаріально засвідченої письмової заяви свідка ОСОБА_2 , відповідно до вимог статті 88 ГПК України; відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення належного відповідача, оскільки відповідно до статті 48 ГПК України, суд має право лише за клопотанням позивача залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/7754/21 у порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 26.08.2021; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство; зобов`язано позивача направити третій особі копію позовної заяви з додатками, відповідача - направити третій особі відзив на позовну заяву, докази чого надати суду; запропоновано третій особі надати суду письмові пояснення по суті спору; повторно запропоновано позивачу надати суду докази на підтвердження даних, наведених у позовній заяві, щодо розміру заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію (обґрунтування застосованого тарифу та докази фіксації кінцевих показників лічильника після звільнення відповідачем орендованого приміщення).

13.08.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява з доданими доказами направлення копії відзиву на адресу третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 викликано третю особу у наступне підготовче засідання на 14.09.2021.

07.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

14.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 викликано позивача, відповідача та третю особу у наступне підготовче засідання на 30.09.2021.

29.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли: заява про збільшення розміру позовних вимог до загального розміру 383 797,55 грн (13 200 грн заборгованості з орендної плати, 3 752,32 грн інфляційних втрат, 269 301 грн пені, 8 991,23 грн 36% річних, 22 553 грн заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії, 66 000 грн неустойки за користування об`єктом оренди); заява про долучення доказів до матеріалів справи та заява про неможливість явки позивача в призначене судове засідання.

У підготовчому засіданні 30.09.2021 суд оголосив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, поновлення процесуального строку позивачу на подання доказів та долучив до матеріалів справи подані позивачем докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 викликано відповідача та третю особу у наступне підготовче засідання на 07.10.2021.

07.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про припинення представництва інтересів відповідача адвокатом Алфьоровим Г.І.

За результатом підготовчого засідання 07.10.2021, судом винесено ухвалу якою закрито підготовче провадження та призначено справу №910/7754/21 до судового розгляду по суті на 28.10.2021.

28.10.2021 відповідач подав суду клопотання про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 28.10.2021 суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання та відклав засідання з розгляду справи по суті на 02.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 викликано відповідача та третю особу у наступне судове засідання на 02.11.2021.

02.11.2021 відповідач подав суду клопотання про відкладення судового засідання, що не містило ЕЦП.

02.11.2021 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи пояснень щодо тарифу на електроенергію.

У судовому засіданні 02.11.2021 суд оголосив протокольну ухвалу про залишення без розгляду клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, з огляду на відсутність ЕЦП на документі.

У судове засідання 02.11.2021 представники відповідача та третьої особи не з`явилися, про дату час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Так, ухвали суду надсилалися на адреси учасників процесу, однак були повернуті поштою без вручення, зокрема, з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У судових засідання, суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 02.11.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, письмові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2020 ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір, відповідно до умов якого:

- в порядку та на умовах, визначених Договором, орендодавець зобов`язується передати без права викупу орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти без права викупу у строкове платне користування нежитлове приміщення, що визначене у Договорі з усім невід`ємним технічним обладнанням (далі - об`єкт оренди), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату (пункт 1.1 Договору);

- адреса місцезнаходження об`єкта оренди: АДРЕСА_4; загальна площа: 200 кв. м. (пункти 1.2, 1.3 Договору);

- об`єкт оренди передається орендодавцем та приймається орендарем у користування в момент підписання Договору (пункт 2.2 Договору);

- орендар зобов`язується, зокрема: дотримуватись умов Договору щодо своєчасності та повноти внесення орендної плати та інших платежів; своєчасно та повністю здійснювати оплату вартості комунальних та/або супутніх послуг, у тому числі, але не обмежуючись, спожитої електроенергії; у разі припинення або розірвання Договору негайно повернути орендодавцеві об`єкт оренди та комплект ключів від об`єкту оренди в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його у користування, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна; звільнити об`єкт оренди без надання іншого житлового приміщення та невідкладно передати його орендодавцю - у разі закінчення строку дії Договору, розірвання Договору, визнання його недійним, у інших випадках, передбачених законом та/або Договором (підпункти 3.3.2, 3.3.3, 3.3.11, 3.3.14 пункту 3.3 Договору);

- розмір орендної плати складає 11 000 грн за один календарний місяць, що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення Договору є еквівалентом 465 доларів США та не включає в себе плату за електроенергію та/чи інші послуги, пов`язані з обслуговуванням/утриманням об`єкта оренди. Нарахування орендної плати починається з моменту підписання Договору обома сторонами (пункт 4.1 Договору);

- орендна плата сплачується орендарем орендодавцю наперед авансом не пізніше п`ятого числа кожного місяця готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця (пункт 4.2 Договору);

- у разі припинення (розірвання) Договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення об`єкта оренди, включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку у повному обсязі сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, враховуючи штрафні санкції, передбачені умовами Договору (пункт 4.6 Договору);

- у випадку порушення зобов`язання, що виникає з Договору, сторона несе відповідальність, визначену Договором та (або) чинним законодавством України (пункт 5.1 Договору);

- орендар зобов`язується відшкодувати орендодавцю усі збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням Договору, а також внаслідок знищення (повного або часткового), пошкодження об`єкта оренди (пункт 5.3 Договору);

- у випадку несплати або несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також прострочену орендну плату з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та 36% річних від простроченої суми (пункт 5.3 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Договору (пункт 7.1 Договору);

- строк дії Договору оренди починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 Договору, та закінчується 31 грудня 2020 року (пункт 7.2 Договору);

- закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (пункт 7.3 Договору).

Також, 01.01.2020 сторонами було підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення, відповідно до якого:

- об`єкт оренди передано орендареві в придатному для використання за призначенням стані;

- моментом передачі в користування об`єкта оренди є 01.01.2020;

- показання лічильника електроенергії: 235597.

Позивач вказує, що протягом усього строку дії Договору ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання щодо своєчасного та у повному розмірі внесення орендної плати не виконувала, сплативши за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 зі 132 000 грн орендної плати 118 800 грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Договором у розмірі 13 200 грн.

На підтвердження проведення оплати на суму 118 800 грн позивачем додано до позовної заяви копії меморіальних ордерів.

Крім того, після закінчення строку дії Договору відповідач не повернув позивачу об`єкт оренди та продовжував ним користуватися.

20.04.2021 ФОП ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 з претензією №1 про виконання зобов`язань та сплату штрафних санкцій за Договором, в якій вимагала негайно з дати отримання цієї претензії:

- сплатити на рахунок ФОП ОСОБА_3 заборгованість та штрафні санкції за Договором у розмірі: 13 200 грн заборгованості з орендної плати; 3 468,83 грн інфляційних нарахувань за весь час прострочення; 161 985 грн пені; 5 463,03 грн 36% річних від суми заборгованості; 22 453 грн заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії; 66 000 грн неустойки за користування об`єктом оренди після закінчення строку дії Договору;

- повернути нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

- письмово повідомити про результати розгляду цієї претензії за адресою: АДРЕСА_3.

Однак, відповідач залишив вказану претензію без відповіді та належного реагування; доказів протилежного суду не подано.

Крім заборгованості з орендної плати позивач вказує, що відповідач має заборгованість з оплати вартості спожитої електроенергії у розмірі 22 553 грн.

Так, ФОП ОСОБА_3 зазначає, що з 01.01.2020 по 20.04.2021 було спожито 14 695 кВт (01.01.2020 показання лічильника 235597; станом на 20.04.2021 - 250292) загальною вартістю 35 268 грн (2,40 грн за 1 кВт).

Слід зазначити, що за поясненнями орендодавця тариф 2,40 грн застосовується внаслідок досягнення усної домовленості та є нижчим, ніж тарифи, які діяли за вказаний період.

Разом з тим, у прохальній частині як позовної заяви, так і заяви про збільшення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 просила суд стягнути 22 553 грн заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії.

Після закінчення строку дії Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 66 000 грн неустойки за користування об`єктом оренди.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував на таке:

- відсутні первинні документи, що підтверджують оренду;

- ОСОБА_1 перерахувала ФОП ОСОБА_3 всього 139 102,80 грн, з яких:

132 000 грн орендної плати; 7 102,80 грн переплата;

- позивачем і Товариством було досягнуто усну домовленість, внаслідок якої було надано дозвіл відповідачу на зберігання майна після закінчення дії Договору;

- відповідач звільнив приміщення та підписав всі необхідні документи, а викладене у претензії не відповідає дійсності;

- розмір пені є завищеним та має бути обмеженим подвійною обліковою ставкою НБУ;

- нарахування 36% річних є штрафною санкцією та підлягає скасуванню, оскільки у статті 61 Конституції України заборонено притягнення до подвійної відповідальності.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.ч. 1 та 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було передано в оренду нежитлове приміщення, у свою чергу, відповідач за користування приміщенням оренду плату у повному розмірі не сплатив, доказів протилежного суду не подано.

Що ж до тверджень відповідача про повну оплату орендної плати у сумі 132 000 грн і переплату в сумі 7 102,80 грн, то жодного документального підтвердження здійснення перерахування такої суми на користь позивача суду не подано.

Зі змісту Договору вбачається, що орендна плата сплачується наперед орендарем без виставлення рахунків та/або підписання актів, тощо.

Факт передачі об`єкта в оренду підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2020.

Отже, саме з 01.01.2020 відповідач почав користуватися нежитловим приміщенням і відповідно до умов Договору був зобов`язаний щомісячно сплачувати орендну плату до закінчення строку дії Договору (31.12.2020).

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 13 200 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення 22 553 грн заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії.

Відповідно до підпункту 3.3.3 пункту 3.3 Договору відповідач зобов`язаний повністю оплачувати вартість спожитої електроенергії.

Слід зазначити, що з 01.01.2020 по 20.04.2021 було спожито 14 695 кВт (01.01.2020 показання лічильника 235597; станом на 20.04.2021 - 250292).

У прохальній частині як позовної заяви, так і заяви про збільшення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 просила суд стягнути 22 553 грн заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії, однак у мотивувальній частині позову та наданих поясненнях щодо розрахунку електроенергії її вартість склала 35 268 грн (2,40 грн х 14 695 кВт).

Відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що тариф 2,40 грн застосовується внаслідок досягнення усної домовленості та є нижчим ніж тарифи, які діяли за вказаний період.

Враховуючи приписи частини другої статті 237 ГПК України, позовна вимога щодо стягнення заборгованості з оплати вартості спожитої електроенергії підлягає задоволенню у розмірі 22 553 грн.

Що ж до заявлених до стягнення 66 000 грн неустойки за користування об`єктом оренди після закінчення строку дії Договору, то вказана вимога також підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суду не подано доказів того, що після закінчення строку дії Договору об`єкт оренди було повернуто орендарем орендодавцю.

Твердження відповідача про звільнення нежитлового приміщення та підписання необхідних документів, як і посилання на усну домовленість про зберігання майна, викладені у відзиві, не були підтверджені жодним доказом.

Відповідно до статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з статтею 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення

66 000 грн неустойки за користування об`єктом оренди після закінчення строку дії Договору є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення: 3 752,32 грн інфляційних втрат; 269 301 грн пені; 8 991,23 грн 36 % річних.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та розмір процентів встановлений договором в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони узгодили, що відповідно до пункту 5.3 Договору у випадку несплати або несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві прострочену орендну плату з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та 36% річних від простроченої суми.

Отже, сторонами було визначено розмір процентів, який має бути стягнуто в порядку статті 625 ЦК України, а тому доводи відповідача про подвійну відповідальність є необґрунтованими.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки 36 % річних та інфляційних втрат, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні.

Так, за розрахунком суду з відповідача має бути стягнуто 8 885,55 грн 36 % річних і 2 075,61 грн інфляційних втрат.

Що ж до вимоги про стягнення пені у сумі 269 301 грн, то вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 5.3 Договору у випадку несплати або несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні.

За розрахунком суду, враховуючи ставку пені, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, складає 2 999,76 грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 383 797,55грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 13 200 (тринадцять тисяч двісті) грн боргу; 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) грн 61 коп. інфляційних втрат; 2 999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 76 коп. пені; 8 885 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн 55 коп. 36 % річних; 22 553 (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн боргу з оплати вартості спожитої електроенергії; 66 000 (шістдесят шість тисяч) грн неустойки за користування об`єктом оренди після закінчення строку дії договору та 1 735 (одну тисячу сімсот тридцять п`ять) грн 71 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.11.2021.

Суддя О.Г. Удалова