ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" листопада 2021 р.м. Одеса Справа № 916/874/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_2 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» (65123, Одеська обл., м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, буд. 71, )

про витребування частки у статутному капіталі, -

за участю учасників справи:

від позивача: не з`явились

від відповідача: Мусієнко А.Ю., адвокат, діє на підставі ордеру

від третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) майна, а саме: частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» () у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., яка вибула з його володіння поза його волею та незаконно перебуває у власності ОСОБА_3 . Разом з позовною заявою позивач надав до суду заяву про поновлення строків позовної давності за вх.№8901/21 від 31.03.2021.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що, на його думку, вчинення ним підпису на заяві про вихід з ТОВ «Норма-ТВ» відбулося під тиском і примусом, внаслідок чого волевиявлення позивача не було вільним; 06.03.2013 взагалі не було загальних зборів учасників товариства, виходячи з того, що в той же день були підписані і заяви про вихід, і протокол №1/1, які учасники товариства почергово підписували в приміщенні приватного нотаріуса Фадєєвої Н.О. Позивач вважає, що виходячи зі змісту протоколу №1/1 від 06.03.2013 вирішення питання про придбання самим товариством частки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , так і про відчуження часток на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_3 не приймалося. Позивач вважає, що його майнові права порушені як учасника товариства, які пов`язані з позбавленням володіння частки, а інтерес позивача полягає в поверненні її з чужого незаконного володіння; належним способом захисту такого права й інтересу є вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння. Також позивач просить поновити йому строк позовної давності, оскільки, на його думку, причини пропуску пов`язані з обставинами, що залежать не тільки і не стільки від позивача, а й з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема з фактом прийняття Суворовським районним судом міста Одеси позовної заяви позивача до відповідача у справі №523/3160/16-ц та її розгляд судом впродовж певного часу до закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі №916/874/21 на 20.04.2021 о 10:45; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

20.04.2021 за вх.№10994/21 до суду від позивача надійшли пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

20.04.2021 за вх.№10996/21 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке у підготовчому засіданні 20.04.2021 судом у протокольній формі задоволено; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» () для огляду в судовому засіданні оригінали наступних документів: заяви ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» від 06.03.2013; протоколу №1/1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» від 06.03.2013.

У підготовчому засіданні 20.04.2021 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 18.05.2021 о 14:30. У зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 11.05.2021, підготовче засідання 18.05.2021 о 14:30 не відбулось. Після виходу судді Бездолі Ю.С. з лікарняного, ухвалою суду від 24.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/874/21 на 30 днів; призначено підготовче засідання у справі №916/874/21 на 15.06.2021 об 11:30.

06.05.2021 за вх.№12399/21 до суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду, та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

- відповідач посилався на те, що судами неодноразово розглядались справи, в яких досліджувались обставини щодо виходу ОСОБА_1 (позивача у даній справі) зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма-ТВ» та безоплатної передачі ним своєї частки самому товариству. Як вказував відповідач, при розгляді цих справ суди не встановили жодних порушень порядку та способу виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Норма-ТВ» на підставі власноручно написаної ним заяви про вихід з товариства. Відповідач зазначав, що судові рішення у справах №523/5544/14-ц, №916/3167/14, №916/2968/19, №523/3160/16-ц, №523/3160/16-ц набрали законної сили, а тому підлягають врахуванню і при розгляді цієї справи;

- відповідач посилався на те, що матеріали справи не містять доказів відкликання позивачем власноручно написаної ним заяви про вихід з ТОВ «Норма-ТВ» від 06.03.2013, у зв`язку з чим відповідна заява є належним, допустимим та достовірним доказом наявності у нього волевиявлення на припинення корпоративних відносин із ТОВ «Норма-ТВ» шляхом добровільного виходу з товариства з передачею належної йому частки самому товариству. Відповідач зазначав, що з 06.03.2013 позивач не є власником спірної частки у статутному капіталі ТОВ «Норма-ТВ» у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., не має жодних прав чи законного інтересу щодо неї, і відповідно не має права вимагати її витребування, оскільки у відповідності до ст. 387 ЦК України таке право має лише власник майна. При цьому, відповідач вказував, що позивачем жодним чином не спростовано законності передачі ТОВ «Норма-ТВ» у власність відповідача спірної частки у статутному капіталі ТОВ «Норма-ТВ» у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., що також свідчить про незаконність та необґрунтованість заявлених позовних вимог;

- на думку відповідача, ОСОБА_1 не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також не обґрунтовано з посиланням на норми права наявності правових підстав для задоволення позову, а тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають;

- відповідач не погоджувався із заявою позивача про поновлення строків позовної давності з наступних підстав: 1) ухвалою Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №523/3160/16-ц відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачів на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 15.07.2019 та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 про часткове закриття провадження у справі; 2) позивачі у цивільній справі №523/3160/16-ц, в тому числі ОСОБА_1 , у встановлені законом строки не звернулись до Суворовського районного суду міста Одеси із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією; позивачі звернулися до суду із відповідною заявою лише 01.07.2020; 3) ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29.09.2020 у справі №523/3160/16-ц відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про передання частини заявлених позовних вимог, щодо яких суд закривав провадження по справі ухвалою суду від 15.07.2019, до Господарського суду Одеської області, оскільки відповідна заява позивачів надійшла до суду лише 01.07.2020, тобто з порушенням термінів, визначених у частині першій ст. 256 ЦПК України; 4) особиста необачність позивача у вигляді невчинення процесуальної дії з подання заяви про направлення справи до суду за встановленою юрисдикцією не може бути об`єктивною підставою для поновлення строку позовної давності, тому заява позивача про поновлення строку позовної давності на думку відповідача є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

15.06.2021 за вх.№16136/21 до суду від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому позивач просив суд замінити первісного відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний НОМЕР_3 ) на належного відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_2 ), посилаючись на ст.ст. 46, 48 ГПК України. У підготовчому засіданні 15.06.2021 судом у протокольній формі задоволено клопотання позивача за вх.№16136/21 від 15.06.2021 та винесено ухвалу в порядку ст. 48 ГПК України про заміну первісного відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний НОМЕР_3 ) на належного - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_2 ); зобов`язано учасників справи завчасно надіслати заміненому відповідачу копії процесуальних заяв по суті спору, докази надіслання надати до суду.

15.06.2021 за вх.№16137/21 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд: витребувати із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) майно, а саме: частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» () у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., яка вибула з його володіння поза його волею та незаконно перебуває у власності ОСОБА_2 . В уточненій позовній заяві позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строків позовної давності посилається на наступне:

- позивач вказує, що у лютому 2016 року (в межах позовної давності) ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування майна з незаконного володіння недобросовісних набувачів;

- ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2019, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі №523/3160/16-ц, закрито провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України за позовними вимогами в частині: - витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ; - витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ;

- ухвалою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2020 по справі №523/3160/16-ц відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2019. Предметом розгляду було питання про визначення юрисдикційного спору щодо частини позовних вимог про витребування майна з незаконного володіння;

- ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2020 по справі №523/3160/16-ц, клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про направлення справи в частині позовних вимог до Господарського суду Одеської області залишено без задоволення, роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про право звернення до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами: - про витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ; - про витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ;

- позивач посилається на те, що розгляд цивільної справи №523/3160/16-ц здійснювався протягом майже 5 років;

- позивач зазначає, що в разі якщо суд дійде до висновку що позовна давність щодо заявлених вимог сплила, він просить суд визнати причини пропущення позовної давності поважними. Причини пропуску строку позовної давності в даному випадку пов`язані з обставинами, що залежать не тільки і не стільки від позивача, а й з обставинами, які знаходяться поза межами його контролю, зокрема, з фактом прийняття Суворовським районним судом м. Одеси відповідної позовної заяви позивача до відповідача та її розгляду судом впродовж певного строку до закриття провадження у справі в частині позовних вимог;

- позивач посилається на те, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19, подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

15.06.2021 за вх.№16138/21 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що він вважає доведеними:

- факт наявності у позивача права власності на частку у статутному капіталі Товариства;

- факт вибуття частки у статутному капіталі Товариства із володіння позивача;

- наявність частки у статутному капіталі Товариства в натурі у незаконному володінні відповідача;

- відсутність у відповідача правових підстав для володіння часткою у статутному капіталі Товариства.

У підготовчому засіданні 15.06.2021 судом у протокольній формі в порядку ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 29.06.2021 о 10:30.

29.06.2021 за вх.№17275/21 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи спочатку, в порядку ст. 48 ГПК України, яке у підготовчому засіданні 29.06.2021 судом у протокольній формі задоволено та розпочато розгляд справи спочатку.

У підготовчому засіданні 29.06.2021 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 20.07.2021 о 14:00.

02.07.2021 за вх.№17755/21 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду, та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків позовної давності. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на наступне:

- відповідач посилається на те, що судами неодноразово розглядались спори, в яких досліджувались обставини щодо правомірності виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Норма-ТВ». В жодній судових справ суди не встановили порушення порядку виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Норма-ТВ», а також незаконності рішень Загальних зборів учасників ТОВ «Норма-ТВ» від 06.03.2013, оформлених протоколом №1/1 та протоколом №2/1, на підставі яких було проведено державну реєстрацію виходу ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Норма-ТВ», а також включення до складу учасників товариства ОСОБА_3 ;

- відповідач просить суд при вирішенні цього спору врахувати обставини, встановлені рішеннями судів у справах №523/5544/14-ц, №916/3167/14, №916/2968/19, №523/3160/16-ц;

- відповідач посилається на те, що матеріали справи не містять доказів відкликання позивачем власноручно написаної ним заяви про вихід з ТОВ «Норма-ТВ» від 06.03.2013, у зв`язку з чим відповідна заява є належним, допустимим та достовірним доказом наявності у нього волевиявлення на припинення корпоративних відносин із ТОВ «Норма-ТВ» шляхом добровільного виходу з товариства з безоплатною передачею належної йому частки самому товариству. Відповідач вважає, що з 06.03.2013 позивач не є власником спірної частки у статутному капіталі ТОВ «Норма-ТВ» у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., не має жодних прав чи законного інтересу щодо неї, і відповідно не має права вимагати її витребування, оскільки у відповідності до ст. 387 ЦК України таке право має лише власник майна;

- відповідач зазначає, що ТОВ «Норма-ТВ» на підставі ч.5 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла станом на день проведення Загальних зборів, мала право реалізувати отриману безоплатно від ОСОБА_1 частку третій особі ОСОБА_3 . На думку відповідача, позивачем жодним чином не спростовано законності передачі ТОВ «Норма-ТВ» у власність відповідача спірної частки у статутному капіталі ТОВ «Норма-ТВ» у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., що також свідчить про незаконність та необґрунтованість заявлених позовних вимог;

- на думку відповідача, ОСОБА_1 не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також не обґрунтовано з посиланням на норми права наявності правових підстав для задоволення позову, а тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають;

- відповідач не погоджується із заявою позивача про поновлення строків позовної давності з наступних підстав: 1) ухвалою Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №523/3160/16-ц відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачів на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 15.07.2019 та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 про часткове закриття провадження у справі; 2) позивачі у цивільній справі №523/3160/16-ц, в тому числі ОСОБА_1 , у встановлені законом строки не звернулись до Суворовського районного суду міста Одеси із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією; позивачі звернулися до суду із відповідною заявою лише 01.07.2020; 3) ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29.09.2020 у справі №523/3160/16-ц відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про передання частини заявлених позовних вимог, щодо яких суд закривав провадження по справі ухвалою суду від 15.07.2019, до Господарського суду Одеської області, оскільки відповідна заява позивачів надійшла до суду лише 01.07.2020, тобто з порушенням термінів, визначених у частині першій ст. 256 ЦПК України; 4) особиста необачність позивача у вигляді невчинення процесуальної дії з подання заяви про направлення справи до суду за встановленою юрисдикцією не може бути об`єктивною підставою для поновлення строку позовної давності, тому, на думку відповідача, заява позивача про поновлення строку позовної давності є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

20.07.2021 за вх.№19440/21 до суду від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача.

У підготовчому засіданні 20.07.2021 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 177, 183 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 08.09.2021 об 11:30. У зв`язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на лікарняному з 08.09.2021, підготовче засідання 08.09.2021 об 11:30 не відбулось. Після виходу судді Бездолі Ю.С. з лікарняного, ухвалою суду від 20.09.2021 призначено підготовче засідання у справі №916/874/21 на 28.09.2021 о 15:45.

21.09.2021 за вх.№24959/21 до суду від відповідача надійшло повідомлення.

28.09.2021 за вх.№25579/21 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У підготовчому засіданні 28.09.2021 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.10.2021 о 15:00.

Ухвалою суду від 18.10.2021 відкладено розгляд справи на 02.11.2021 об 11:00.

У судовому засіданні 02.11.2021 представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений: судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення позивача про розгляд судом господарської справи, час та місце засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи. Позивач неодноразово подавав до суду заяви про проведення судових засідань за його відсутністю, які у протокольній формі судом задоволені.

Представник третьої особи у підготовчі та судові засідання не з`явились. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення третьої особи про час та місце розгляду справи, про що свідчать відповідні поштові повідомлення. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, процесуальної позиції у справі не надала.

Справа №916/874/21 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, та про намір вчинити такі дії до суду від учасників справи не надійшло.

Керуючись головною метою внесених законодавцем змін до господарського процесуального законодавства у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином, господарський суд при розгляді даної справи та інших справ, які перебували та перебувають в провадженні суду в період дії загальнодержавного карантину - керується головними завданнями господарського судочинства та водночас важливістю не формального дотримання процесуальних строків розгляду справи, обчислення яких в період карантину законодавцем змінювалось із визначенням критеріїв оцінки - забезпечення учасникам справ можливості отримати повний та справедливий розгляд господарських справ по суті виниклих між сторонами спірних правовідносин. Господарський суд зі свого боку забезпечив учасникам справи можливість вчинити процесуальні дії повної мірою задля забезпечення гарантованого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод - права на справедливий суд, а також забезпечення учасникам справ процесуальних гарантій на отримання справедливого, незалежного та неупередженого судочинства.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, господарський суд встановив:

Третя особа у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 07.07.1997 з присвоєнням ідентифікаційного коду 20946311.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 06.03.2013, в якій зазначено наступне: «Я, ОСОБА_1 , усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи обставини, які мають для мене істотне значення, без застосування до мене фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею заявляю про вихід зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», місцезнаходження якого: місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок 71. У зв`язку з відступленням частки Товариству я не маю претензій до Товариства та учасників щодо виплати або компенсації грошового розміру частки у статутному капіталі Товариства. Відступаю Товариству свою частку у статутному капіталі Товариства, а також свої права щодо моєї участі у Товаристві в межах та в обсязі, передбачення чинним законодавством та Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ».». У вказаній заяві ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 . Вказана заява зареєстровано в реєстрі за №643.

Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 20.09.2012, в якій зазначено наступне: «Я, гр. ОСОБА_1 , повністю розуміючи значення своїх дій, відповідно до власного волевиявлення, заявляю про вихід з 01.10.2012 зі складу учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», місцезнаходження: Україна, місто Одеса, вулиця Генерала Бочарова, будинок 71. Припиняючи свою участь у складі засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», прошу видати мені частку статутного капіталу в розмірі 23,4% в вигляді матеріальних активів, споруд, обладнання та інших матеріальних цінностей здобутих за період здійснення господарської діяльності. Вимоги ст.ст. 57-74 Сімейного кодексу України та ст.ст. 147,148 Цивільного кодексу України мені нотаріусом роз`яснені. Текст заяви мною уважно прочитаний, граматичних та інших помилок не виявлено. Про неможливість виправлення помилок у цьому документі мені нотаріусом роз`яснено». У вказаній заяві ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 . Вказана заява зареєстровано в реєстрі за №16661.

06.03.2013 проведено Загальні збори Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», рішення за наслідками яких оформлені протоколом №1/1.

У відповідності до змісту протоколу №1/1:

- Загальний розмір сплаченого статутного капіталу Товариства на момент проведення зборів складає: 235458,62 грн.

Присутні на зборах учасники Товариства:

- ОСОБА_1 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 55114,65 гривень або 23,4%;

- ОСОБА_4 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 55114,66 гривень або 23,4%;

- ОСОБА_7 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 36743,10 гривень або 15,6%;

- ОСОБА_8 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 36743,11 гривень або 15,6%;

- ОСОБА_9 , частка якої у статутному капіталі Товариства складає 36743,10 гривень або 15,6%;

- ОСОБА_10 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 15000 гривень або 6,4%.

Загальний розмір часток у статутному капіталі присутніх учасників складає 100% статутного капіталу Товариства.

Відсутні учасники Товариства: - немає;

Запрошені особи: ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ;

Порядок денний:

1. Вихід зі складу учасників Товариства;

2. Включення до складу учасників Товариства;

3. Розподіл часток у статутному капіталі Товариства;

4. Затвердження статуту Товариства у новій редакції;

5. Визначення осіб, відповідальних за здійснення реєстрації статуту Товариства в новій редакції.

Виступив: ОСОБА_7 , який повідомив про те, що явка учасників є повною та кворум на зборах складає 100% голосів, та запропонував визнати збори учасників правомочними.

Голосували:-«ЗА» - Одноголосно; «Проти»- 0; «Утримався»- 0.

Вирішили: визнати загальні збори учасників правомочними.

З першого питання вирішено: Виключити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зі складу учасників Товариства, а їх частки у статутному капіталі передати Товариству безоплатно.

Голосували: -«ЗА» - Одноголосно; «Проти» - 0; «Утримався» - 0.

З другого питання вирішено: Включити до складу учасників Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Голосували: -«ЗА» - Одноголосно; «Проти» - 0; «Утримався» - 0.

З третього питання вирішено: Розподілити частки у статутному капіталі Товариства наступним чином: - ОСОБА_10 - 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп., що становить 6,4% статутного капіталу; - ОСОБА_7 - 36743 (тридцять шість тисяч сімсот сорок три) гривні 10 коп., що становить 15,6% статутного капіталу; - ОСОБА_8 - 36743 (тридцять шість тисяч сімсот сорок три) гривні 11 коп., що становить 15,6% статутного капіталу; - ОСОБА_9 - 36743 (тридцять шість тисяч сімсот сорок три) гривні 10 коп., що становить 15,6% статутного капіталу; - ОСОБА_2 - 55114 (п`ятдесят п`ять тисяч сто чотирнадцять) гривень 65 коп, що становить 23,4% статутного капіталу; - ОСОБА_3 - 55114 (п`ятдесят п`ять тисяч сто чотирнадцять) гривень 66 коп., що становить 23,4% статутного капіталу;

Голосували: -«ЗА» - Одноголосно; «Проти» - 0; «Утримався» - 0.

З четвертого питання вирішено: Затвердити статут Товариства в новій редакції.

Голосували: -«ЗА» - Одноголосно; «Проти» - 0; «Утримався» - 0.

З п`ятого питання вирішено: Доручити проведення реєстрації статуту Товариства в новій редакції ОСОБА_11 .

Голосували: -«ЗА» - Одноголосно; «Проти» - 0; «Утримався» - 0.

06.03.2013 оформлено протокол №2/1 про підтвердження дійсності протоколу №1/1 від 06.03.2013 Загальних зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ».

У відповідності до змісту проколу №2/1:

- Загальний розмір сплаченого статутного капіталу Товариства на момент проведення зборів складає: 235458,62 грн.

- Присутні на зборах учасники Товариства: ОСОБА_1 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 55114,65 гривень або 23,4%; ОСОБА_4 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 55114,66 гривень або 23,4%; ОСОБА_7 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 36743,10 гривень або 15,6%; ОСОБА_8 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 36743,11 гривень або 15,6%; ОСОБА_9 , частка якої у статутному капіталі Товариства складає 36743,10 гривень або 15,6%; ОСОБА_12 , частка якого у статутному капіталі Товариства складає 15000 гривень або 6,4%.

- Загальний розмір часток у статутному капіталі присутніх учасників складає 100% статутного капіталу Товариства, відсутні учасники Товариства: - немає;

- Запрошені особи: ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ;

- Виступив: ОСОБА_7 , який запропонував підтвердити дійсність протоколу загальних зборів Товариства за №1/1 від 06.03.2013 року.

- Голосували: -«ЗА» - Одноголосно; «Проти» - 0; «Утримався» - 0.

Вирішили: Підтвердити дійсність протоколу загальних зборів Товариства за №1/1 від 06.03.2013.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з наявних матеріалів справи:

1) в 2014 році ОСОБА_4 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив визнати недійсною та скасувати його заяву від 06.03.2013 про вихід зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ». В обґрунтування вимог в частині визнання заяви недійсною, позивач посилався на те, що приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Наталя Олексіївна (далі приватний нотаріус Фадєєва Н.О.) при вчинені нотаріальної дії грубо порушила чинне законодавство, а саме: не роз`яснила йому прав, не переконалася у його дійсному намірі, при вчинені нотаріальної дії були присутні сторонні особи, крім того, ним не було сплачено кошти за вчинення нотаріальної дії.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 у справі №523/5544/14-ц в позові ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Наталі Олексіївни про визнання недійсною та скасування заяви про вихід зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2014 у справі №523/5544/14-ц апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_13 відхилено; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.04.2014 залишено без змін.

2) 08.08.2014 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просив суд визнати недійсним та скасувати протокол загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», яким було виключено ОСОБА_1 із складу засновників; відновити права ОСОБА_1 у якості засновника ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», а також стягнути з ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.02.2015 у справі №916/3167/14 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 у справі №916/3167/14 рішення Господарського суду Одеської області від 23.02.2015 у справі №916/3167/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015 у справі №916/3167/14 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 у справі №916/3167/14 Господарського суду Одеської області залишено без змін.

3) ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. про визнання нотаріальних дій приватного нотаріуса Фадєєвої Н.О. відносно ОСОБА_1 від 06.03.2013 незаконними, про відновлення прав ОСОБА_1 у якості засновників ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» шляхом скасування нотаріальних дій, державної реєстрації змін до установчих документів від 07.03.2013, про зобов`язання приватного нотаріуса Фадєєвої Н.О. відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду, яка заподіяна внаслідок незаконних та недбалих дій в розмірі 50000 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 у справі №523/19337/14-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Наталії Олексіївни про визнання нотаріальних дій приватного нотаріуса Фадєєвої Наталії Олексіївни відносно ОСОБА_1 від 06.03.2013 року незаконними, про відновлення прав ОСОБА_1 у якості засновників ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» шляхом скасування нотаріальних дій, державної реєстрації змін до установчих документів від 07.03.2013 року, про зобов`язання приватного нотаріуса Фадєєвої Наталії Олексіївни відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду, яка заподіяна внаслідок незаконних та недбалих дій в розмірі 50000 гривень відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2016 у справі №523/19337/14-ц апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 - Багрій Юлії Михайлівни, ОСОБА_14 - відхилено; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2016 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.02.2017 у справі №523/19337/14-ц відмовлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Наталії Олексіївни про визнання нотаріальних дій незаконними, про відновлення прав ОСОБА_1 у якості засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» шляхом скасування нотаріальних дій, державної реєстрації змін до установчих документів та зобов`язання відшкодувати моральну шкоду.

4) В жовтні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 у справі №916/2968/19 у задоволені позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Одеської міської ради в особі Юридичного департаменту Одеської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 у справі №916/2968/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 у справі №916/2968/19 без змін; витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.09.2020 у справі №916/2968/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 у справі №916/2968/19 залишено без змін.

5) Суворовським районним судом м. Одеси розглядалась справа №523/3160/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , третя особа: приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Фадєєва Наталя Олексіївна про поновлення прав, витребування майна з незаконного володіння, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 у справі №523/3160/16-ц закрито провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , третя особа: приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Фадєєва Наталя Олексіївна в частині: витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ; витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ; зобов`язання відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , відновити становище ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в якості співзасновників товариства, яке існувало до порушення прав та законних інтересів останніх, шляхом виключення недобросовісних власників - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», шляхом включення до складу співзасновників товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та шляхом проведення реєстрації статуту ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в новій редакції у зв`язку зі зміною складу співзасновників/учасників.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 у справі №523/3160/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 залишено без задоволення; ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 про закриття провадження в частині позовних вимог залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2019 та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , третя особа - приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Фадєєва Наталя Олексіївна, про поновлення прав, витребування майна з незаконного володіння, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2020 у справі №523/3160/16-ц клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про направлення справи в частині позовних вимог до господарського суду Одеської області залишено без задоволення; роз`яснено ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про право звернення до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , третя особа: приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Фадєєва Наталя Олексіївна в частині: витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ; витребування корпоративних прав на частку, а також частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в розмірі 23,4% з незаконного володіння недобросовісного власника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ; зобов`язання відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , відновити становище ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в якості співзасновників товариства, яке існувало до порушення прав та законних інтересов останніх, шляхом виключення недобросовісних власників - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», шляхом включення до складу співзасновників товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та шляхом проведення реєстрації статуту ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» в новій редакції у зв`язку зі зміною складу співзасновників/учасників.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 у справі №523/3160/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування у недобросовісного власника ОСОБА_3 коштів, які він отримав у якості дивідендів в період з 06.03.2013р. по 2019р. у розмірі 3346012 грн. 80 копійок на користь ОСОБА_1 ; про стягнення з Товариства «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 55000 грн.; про стягнення з ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 55000 грн.; про стягнення судових витрат залишено без задоволення у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2021 у справі №523/3160/16-ц заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 задоволено; поновлено ОСОБА_4 , ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія «Норма-ТВ», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування суми дивідендів, про відшкодування моральної шкоди; зупинено дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 до розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом, вважаючи, що його майнові права порушені як учасника товариства, які пов`язані з позбавленням володіння частки, а інтерес позивача полягає в поверненні її з чужого незаконного володіння; належним способом захисту такого права й інтересу на думку позивача є вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та застосовуючи до спірних правовідносин вимоги чинного законодавства, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно зі ст. 4 ГПК України процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Суд зауважує на тому, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним ОСОБА_1 в позовній заяві, направленим на витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) майна, а саме: частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Незалежна телекомпанія Норма-ТВ у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., суд зазначає наступне.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Тобто, саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, а тому потребують захисту.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тобто законодавець пов`язує факт звернення до суду з наявністю вже порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Вирішуючи даний спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до господарського суду.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушеного права, свободи або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідачів, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Господарський суд, оцінивши доводи позивача, зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді судами господарської справи №916/2968/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 08.09.2020 встановлено:

- згідно з пунктами 1.1, 1.2, 5.2 Статуту Товариства (в редакції від 04.03.2013) його учасниками були: ОСОБА_16 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 15000 грн., що складає 6,4% статутного капіталу; ОСОБА_7 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 36743,10 грн., що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_8 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 36743,11 грн., що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_9 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 36743,10 грн., що складає 15,6% статутного капіталу; Позивач-1 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 55114,65 грн., що складає 23,4% статутного капіталу; Позивач-2 з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 55114,66 грн., що складає 23,4% статутного капіталу;

- 06.03.2013 Позивач-1 і Позивач-2 підписали адресовані загальним зборам учасників Товариства заяви про те, що вони заявляють про вихід зі складу засновників Товариства, відступаючи свої частки у статутному капіталі Товариству, а також свої права щодо участі у Товаристві в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством та статутом, у зв`язку з відступленням часток Товариству не мають претензій до Товариства та його учасників щодо виплати або компенсації грошового розміру частки у статутному капіталі. Справжність підписів Позивачів на зазначених заявах посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., заяви зареєстровані в реєстрі за №643 і №644;

- рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 у справі №523/5544/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2014, відмовлено в задоволенні позову Позивача-2 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. про визнання недійсною та скасування заяви від 06.03.2013 про вихід зі складу засновників Товариства;

- рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 у справі №523/19337/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2016, відмовлено в задоволенні позову Позивача-1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фадєєвої Н.О. про визнання незаконними нотаріальних дій, проведених 6 березня 2013 року щодо Позивача-1, відновлення прав Позивача-1 в якості засновників Товариства шляхом скасування нотаріальних дій, державної реєстрації змін до установчих документів від 07.03.2013 та відшкодування моральної шкоди;

- рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №1/1 від 06.03.2013 (далі - Збори), вирішено виключити Позивача-1 і Позивача-2 зі складу засновників Товариства, а їх частки у статутному капіталі безоплатно передати Товариству; включити до складу учасників Товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; розподілити частки у статному капіталі Товариства наступним чином: ОСОБА_16 - 15000 грн, що складає 6,4% статутного капіталу; ОСОБА_7 - 36743,10 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_8 - 36743,11 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_9 - 36743,10 грн, що складає 15,6% статутного капіталу; ОСОБА_2 - 55114,65 грн, що складає 23,4% статутного капіталу; ОСОБА_3 - 55114,66 грн, що складає 23,4% статутного капіталу; затверджено статут Товариства у новій редакції та доручено провести його реєстрацію ОСОБА_11 ;

- рішення Зборів мотивовано тим, що Позивач-1 і Позивач-2 повідомили про свій намір вийти зі складу учасників Товариства з безоплатним переданням останньому своїх часток, що підтверджується поданими ними заявами, та запропонували виключити їх зі складу учасників Товариства;

- відповідно до протоколу №1/1 від 06.03.2013 на Зборах були присутні всі учасники Товариства, в тому числі Позивач-1 і Позивач-2, а також запрошені особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Протокол підписаний усіма зазначеними особами, в тому числі Позивачем-1 і Позивачем-2;

- рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №2/1 від 06.03.2013, вирішено підтвердити дійсність протоколу Зборів №1/1 від 06.03.2013;

- 07.03.2013 державний реєстратор Виконавчого комітету Одеської міської ради Стукаленко К.Є. провів державну реєстрацію змін до установчих документів, відомостей про склад засновників Товариства (реєстраційний запис №1029422) щодо виключення Позивача-1 і Позивача-2 зі складу учасників Товариства та включення до складу учасників Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- для зазначеної реєстраційної дії державному реєстратору були надані наступні документи: реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; фотокопія заяви Позивача-1 про вихід зі складу учасників Товариства, що зареєстрована в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О за №645; фотокопія заяви Позивача-2 про вихід зі складу учасників Товариства, яка зареєстрована в реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О за №646; протокол загальних зборів учасників Товариства №1/1 від 06.03.2013; протокол загальних зборів учасників Товариства №2/1 від 06.03.2013 про підтвердження дійсності протоколу Зборів №1/1 від 06.03.2013; статут Товариства у новій редакції від 06.03.2013; квитанція про сплату реєстраційного збору; копія довіреності представника Товариства;

- відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» представник Товариства додатково подав державному реєстратору ОСОБА_17 заяви про вихід з учасників Товариства;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 23.02.2015 у справі №916/3167/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015, у задоволенні позову Позивача-1 до Товариства про визнання недійсним рішення Зборів та відновлення права Позивача-1 як засновника Товариства шляхом скасування державної реєстрації змін до установчих документів від 07.03.2013 відмовлено;

- під час розгляду справи №916/3167/14 суд досліджував обставини щодо справжності підпису Позивача-1 на відповідних протоколах загальних зборів учасників Товариства. Згідно з висновком №6048/02 судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені Позивача-1 у протоколах загальних зборів Товариства №1/1 і №2/1 від 06.03.2013 виконаний самим Позивачем-1;

- при цьому Суд врахував, що на підставі наданих учасниками справи доказів суди попередніх інстанцій встановили обставини виходу Позивачів зі складу учасників Товариства шляхом подання відповідних заяв 6 березня 2013 року;

- суди правильно зазначили, що вихід засновника (учасника) з товариства є безумовним суб`єктивним правом учасника. При цьому товариство є суб`єктом лише пасивного обов`язку не перешкоджати реалізації цього права. Реалізація права на вільний вихід з товариства шляхом подачі відповідної заяви учасником є одностороннім правочином, від якого учасник може відмовитися, зокрема шляхом подачі відповідної заяви про відкликання заяви про вихід;

- вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ані з рішенням зборів учасників, ані з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.10.2019 у справі №127/16567/17;

- з огляду на викладене Суд визнав обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що подані Позивачами заяви про вихід зі складу учасників Товариства, за відсутності доказів їх відкликання, свідчать про наявність волевиявлення Позивачів на припинення корпоративних відносин у Товаристві. Оскільки Позивачі вийшли зі складу учасників Товариства 6 березня 2013 року відповідно до підписаних ними і нотаріально посвідчених заяв, то проведена 7 березня 2013 року державна реєстрація змін до установчих документів Товариства не порушує їх корпоративних прав;

- також Суд відхиляє аргументи Позивачів щодо залишення судами попередніх інстанцій поза увагою доводів про відсутність укладення Позивачами договорів, спрямованих на відчуження належних ним часток у статутному капіталі Товариства, які ґрунтуються на посиланні на положення частини 1 статті 147, статей 334, 363 Цивільного кодексу України та висновки, наведені в постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 у справі №917/207/14 і постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №909/1294/15;

- суд звертав увагу на відсутність правових підстав для ототожнення виходу учасника з товариства з обмеженою відповідальністю та переходу частки (її частини) учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи;

- відступлення учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки у статутному капіталі товариства, передбачене статтею 147 ЦК України та статтею 53 Закону України «Про господарські товариства», є відчуженням частки. Таке відчуження потребує волевиявлення особи, яка відчужує частку, й особи, яка приймає частку у власність. Відступлення (відчуження) частки не є самостійним непоіменованим видом договору, оскільки відбувається шляхом укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування тощо. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.10.2019 у справі №909/1294/15;

- натомість право учасника на вихід із товариства з обмеженою відповідальності, передбачене статтею 148 ЦК України та статтею 54 Закону України «Про господарські товариства», реалізується ним шляхом вчинення одностороннього правочину - подання товариству відповідної заяви про його вихід. І такий правочин не потребує зустрічного волевиявлення чи згоди ані інших учасників товариства, ані самого товариства;

- з огляду на викладене Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, заявнику, крім передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» переліку документів, достатньо надати державному реєстратору будь-який з наведених у частині 3 зазначеної статті Закону додаткових документів, в тому числі й заяву фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників);

- оскільки реєстраційні дії вчинені саме внаслідок виходу Позивачів зі складу учасників Товариства, апеляційний господарський суд обґрунтовано відхилив твердження Позивачів про те, що обов`язковою умовою для проведення зазначених реєстраційних дій є подання оригіналу договору про перехід або передання частки в статутному капіталі товариства, а також доводи про порушення державним реєстратором передбаченого законом порядку проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи щодо відомостей про склад засновників;

- при цьому Суд визнав безпідставними твердження Позивачів про те, що згідно з протоколом №1/1 від 06.03.2013 було прийнято рішення про відчуження часток Позивачів особам, які включаються до складу учасників Товариства - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адже вони не відповідають обставинам, встановленим судами під час розгляду справи, зокрема щодо змісту зазначеного протоколу. Тоді як відповідно до встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж розгляду справи суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;

- крім того, Суд визнав слушним зазначення судом апеляційної інстанції про те, що спірні правовідносини виникли саме між Позивачами та Товариством у зв`язку з відсутністю, на думку Позивачів, правових підстав для припинення їх участі в Товаристві. А тому заявлена Позивачами позовна вимога помилково звернена до державного реєстратора як відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог;

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням встановлених обставин судовими рішеннями, які набрали законної сили, господарський суд зазначає про відсутність права позивача - ОСОБА_1 - на витребування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., оскільки з 06.03.2013 позивач не є власником спірної частки у статутному капіталі ТОВ «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ».

Враховуючи обставини, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, господарський суд вказує, що судами встановлені обставини щодо виходу позивача - ОСОБА_1 - з Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», що має наслідком припинення корпоративних правовідносин між учасником і товариством.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд не приймає до уваги посилань позивача на те, що вчинення ним підпису на заяві від 06.03.2013 про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» було здійснено під тиском, оскільки позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами такі твердження. При цьому, господарський суд зазначає, що в судових рішеннях, які набрали законної сили, було надано правову оцінку виходу ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», а отже, посилання позивача спростовуються обставинами, встановленими вказаними рішеннями, які набрали законної сили.

При цьому, господарський суд вказує, що в матеріалах господарської справи відсутні докази відкликання/анулювання/скасування/відміни позивачем підписаної ним заяви про вихід зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» від 06.03.2013, а отже, заява є належним доказом, яка засвідчує та встановлює рішення та волевиявлення позивача у даній справі - ОСОБА_1 - на припинення відповідних корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ».

Відповідно до ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ч.3 ст. 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

У відповідності до ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Договір відчуження майна, предметом якого є частка (її частина) у статутному (складеному) капіталі товариства, укладається у письмовій формі; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Господарський суд зазначає, що з урахуванням встановлених обставин рішеннями, які набрали законної сили, в яких, зокрема, вказано, що суд вважав безпідставними твердження позивача про те, що згідно з протоколом №1/1 від 06.03.2013 було прийнято рішення про відчуження часток особам, які включаються до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адже вони не відповідають обставинам, встановленим судами під час розгляду справи, зокрема щодо змісту зазначеного протоколу.

Господарський суд вказує, що доводи позивача про набуття відповідачем саме тієї частки, яка раніше належала позивачу до виходу із товариства є безпідставними та спростовуються обставинами, які встановлені судами у інших вищеперелічених справах.

Господарський суд зазначає, що позивачем не доведено порушення його корпоративних прав як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ», оскільки такі права були припинені на момент вчинення відповідної реєстрації, правомірність та законність якої вже досліджувалась судами під час розгляду інших справ.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про недоведеність та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування із чужого незаконного володіння недобросовісного власника (набувача) ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) майно, а саме: частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна телекомпанія Норма-ТВ» () у розмірі 23,4%, що у грошовому еквіваленті складає 55114,65 грн., яка вибула з його володіння поза його волею та незаконно перебуває у власності ОСОБА_2 .

Щодо строку позовної давності господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.ст. 259, 260 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачем заявлено суду про застосування позовної давності.

Позивачем подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку позовної давності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц (провадження № 14-456 цс 18) вказано, що щодо застосування приписів частини п`ятої статті 267 ЦК України, то позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

У постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №909/1165/19 зазначено, що чинне законодавство не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. При цьому аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що подання позову з іншими матеріально-правовими підставами не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №902/326/16 та від 24.09.2019 у справі №922/1151/18.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки, зокрема, щодо подання заяви про скасування судового наказу, були продовжені на строк дії такого карантину. Відповідними постановами Кабінету Міністрів України було установлено на всій території України карантин з 12.03.2020, який триває і на даний час.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, приймаючи до уваги відповідну заяву позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності, суд доходить висновку про поважність пропуску позивачем строку позовної давності у даній справі, приймаючи до уваги зміну судової практики в частині юрисдикції спорів, також господарським судом враховується подання позивачем позовів, які, зокрема, тривали та розглядались за правилами цивільного судочинства, а також господарським суд приймає до уваги оголошення в наступному в державі карантину.

Натомість, як вже було зазначено вище, проаналізувавши наявні у справі докази та процесуальні позиції сторін у справі, господарський суд дійшов висновку про недоведеність та відсутність підстав для задоволення позовних вимог та відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Іншого позивачем не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 17 листопада 2021 р.

Суддя Ю.С. Бездоля